Справа № 805/14098/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2015 р. м. Київ К/800/105/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Червоногвардійському районі м. Макіївки на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Червоногвардійському районі м. Макіївки про стягнення заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області звернулось до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Червоногвардійському районі м. Макіївки з позовом про стягнення сплаченої позивачем пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з квітня 2013 року по червень 2013 року в сумі 31 099 грн 51коп.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову: стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області суму заборгованості за період з квітня 2013 року по червень 2013 року в сумі 752 грн 73 коп.; у задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі м. Макіївки направлені на адресу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області акти щомісячних звірок витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з квітня 2013 року - червень 2013 року у розмірі 31 099 грн. 51 коп.

Відповідач відмовився від підписання зазначених актів звірки, пов'язаних з виплатою пенсій громадянам.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що доказів про те, що зазначені особи знаходилися на утриманні годувальника, були непрацездатними чи були інвалідами на день смерті потерпілого позивачем не надано.

Також, судом встановлено, що в особових пенсійних справах відсутні висновки МСЕК про встановлення причинного зв'язку смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Щодо ОСОБА_6, то суд зазначив, що доказів щодо встановлення причинно-наслідкового зв'язку смерті годувальника з одержаним трудовим каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я чи з професійним захворюванням, якими мають бути висновки (довідки) МСЕК, позивачем суду не надано.

Стосовно призначення пенсії ОСОБА_7 суд вказав, що годувальник загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, де є винними треті особи, що підтверджується актом за формою Н-1, який знаходиться в пенсійній справі даної особи, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки відділення виконавчої дирекції Фонду не є особою, відповідальною за шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті; на відділення лише покладається обов'язок своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну з вини роботодавця.

Суд апеляційної інстанції частково не погодився з рішення суду першої інстанції та стягнув з відповідача суми витрат у зв'язку з виплатою пенсій по втраті годувальника від нещасного випадку на виробництві, оскільки ОСОБА_7 і ОСОБА_4 на час смерті годувальника від нещасного випадку на виробництві були непрацездатними.

В касаційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_4

Таким чином, суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Вирішуючи поставлене питання, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР "Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 16/98-ВР) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 цього Закону в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

У статті 25 Закону № 16/98-ВР перелічені види соціальних послуг і матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Усі види страхування, крім медичного, включають в себе допомогу на поховання. Так, зокрема, до пенсійного страхування входить допомога на поховання пенсіонерів; до страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, - допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання - допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон №N 1105-XIV) Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом. Так, у разі настання страхового випадку він у встановленому законом порядку повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 Порядку). Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 Порядку).

Згідно із абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону № 16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону № 1105-XIV убачається: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини 8 статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Судом першої інстанції встановлено, що в пенсійній справі відсутній висновок МСЕК про встановлення причинного зв'язку смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я відносно ОСОБА_4, а отже суд апеляційної інстанції помилково задовольнив позов в цій частині.

Стосовно призначення пенсії ОСОБА_7, то суд касаційної інстанції також не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, оскільки годувальник загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, де є винними треті особи, про що зазначено в акті за формою Н-1. Між тим згідно із ст. 13 Закону України № 1105-XIV Фонд здійснює виплату за умови настання страхового випадку, зазначеного у ст. 14 цього Закону.

Оскільки судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального право, то скаргу відповідача слід задовольнити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Червоногвардійському районі м. Макіївки задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року скасувати та залишити в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: