Справа № 820/20019/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"31" березня 2015 р. № 820/20019/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в Харківській області №355 о/с від 02 вересня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

2. Зобов'язати Головне управління МВС України в Харківській області поновити старшого сержанта міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби взводу №2 роти №8 полку патрульної служби Харківською міського управління ГУМВС України в Харківській області з дати звільнення.

3. Зобов'язати Харківське міське управління ГУМВС України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу період з 02.09.2014 року по день поновлення на посаді (виходячи з середньоденної заробітної плати 6,28 грн.) з утриманням обов'язкових платежів та зборів.

4. Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби взводу №2 роти №8 полку патрульної служби Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області та стягнення з Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць.

В обґрунтування позову зазначено, що з 10 вересня 2007 року позивач проходив службу в органах внутрішніх. 07 травня 2014 року позивачем було складено рапорт про звільнення, який було розглянуто кадровою комісією Головного управління МВС в Харківській області лише 02 вересня 2014 року та винесено відповідний Наказ №355/ос від того ж числа про звільнення у запас Збройних сил за ст.63 п. «Ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, з яким позивач фактично ознайомився та отримав трудову книжку лише 16 жовтня 2014 року, після виходу з лікарняного. Таким чином позивач вважає винесений відносно нього Наказ 355 о/с від 02.09.2014 року неправомірним, прийнятим із порушенням норм трудового та адміністративного законодавства, які регулюють порядок звільнення з ОВС.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання з'явились, проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на те, що звільнення позивача було здійснено відповідно до чинного законодавства України, оскільки відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР № 114 від 29.07.91 року, де в п. 68 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою, таким чином видання наказу про звільнення 02.09.2014 року ніяким чином не порушує права позивача.

Судом встановлено, що позивач проходив службі в ОВС з 10.10.2007 по 02.09.2014. перед звільненням з ОВС займав посаду інспектора патрульної служби взводу №2 роти №8 ППС ХМУ ГУМВС України в Харківській області, мав спеціальне звання - старший сержант міліції.

07.05.2014 позивачем на ім'я начальника ГУМВС України в Харківській області був поданий рапорт про звільнення з ОВС за власним бажанням.

Суд зазначає, що рапорту про відкликання вище зазначеного рапорту про звільнення за власним бажанням, позивачем як до дати звільнення так і після отримання спірно наказу не подавав.

Рапорт ОСОБА_1 був задоволений шляхом видання наказу ГУМВС України в Харківській області від 02.09.2014 № 355 о/с, яким, позивача звільнено в запас Збройних сил за ст. 63 п. «Ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

В період з 26.08.2014 року до 11.10.014 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в спеціалізованому відомчому медичному закладі - Госпіталі ГУ МВС України в Харківській області, що підтверджується копіями довідок про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ

16.10.2014 позивач отримав витяг із наказу про звільнення від 02.09.2014 № 355 о/с, трудову книжку, військовий квиток та довідку для постановки на військовий облік про що склав розписку.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов таким що не підлягає задоволенню.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та порядок їх звільнення з органів внутрішніх справ регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР № 114 від 29.07.91 р. (далі-Положення), пунктом 10 Положення визначено, що особа рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користується всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що впливають на умови служби визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом «ж» 68 Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Як було встановлено судом та вбачається зі змісту висновку за результатами службової перевірки причин звільнення з ОВС, складеного заступником командира з КЗ полку ПС ХМУ ГУМВС України в Харківській області, причини звільнення (за власним бажанням) були визнані поважними, а саме те, що позивача не влаштовує розмір грошового забезпечення та те, що знайшов більш оплачувану роботу.

Також згідно з пунктом 68 Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою,

Суд аналізуючи вище зазначений пункт положення приходить до висновку, що за змістом цього пункту відповідач не мав права звільнити позивача до закінчення трьохмісячного строку попередження позивача про звільнення оскільки останній має право протягом трьох місяців відкликати поданий рапорт про звільнення за власним бажанням, якщо сторони не домовились про звільнення у більш короткий строк.

Вище зазначена позиція суду підтверджується постановою ВСУ від 29.05.2012 року по справі № 21-122а12.

Оскільки як було встановлено судом вище, позивача було звільнено після спливу трьох місяців (02.09.2014 року), протягом яких він не подав рапорту про відкликання свого рапорту про звільнення, суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано вимоги вище зазначеного Порядку під час винесення наказу про звільнення позивача від 02.09.2014 № 355 о/с.

Щодо посилання позивача, що його було звільнено за власним бажанням під час знаходження на лікарняному та застосування аналогії закону з положеннями Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а саме ч. 2 ст. 18 яка визначає, що звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладні на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження та на положеннями ч. 2 ст. 38 КЗпП України якою передбачено, що працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, то зазначене твердження суд вважає безпідставним, оскільки порядок звільнення осіб рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ за власним бажанням чітко визначний Положенням якій не містить положення яким роботодавцю забороняється звільняти за власним бажанням особу яка на час винесення наказу знаходиться на лікарняному чи продовжує подальшу службу без надання рапорту про відкликання свого рапорту про звільнення за власним бажанням, а отже в даному випадку неможливо застосування аналогії закону.

Крім цього суд зазначає, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР № 114 від 29.07.91 р. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Відповідно до статті 3 цього Кодексу він регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності і на спірні правовідносини не поширюється, оскільки ці правовідносини врегульовані спеціальним законодавством. (Постанова ВСУ від 05.03.2012 року )

Виходи з вище викладеного суд приходить до висновку, що факт видання наказу про звільнення позивача під час його перебування на лікарняному не порушує його права, оскільки звільнення було здійснено на підставі його власного бажання. Крім того, в рапорті позивач вказав, що просить звільнення проводити без його участі.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02 квітня 2015 року

Суддя Спірідонов М.О.