Справа № 826/10564/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2015р. м. Київ К/800/24900/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Слівінський М.О., Чуприна Ю.О.,

від відповідача - Варченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2013

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013

у справі № 826/10564/13-а

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2013, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.04.2013 №.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

Крім того, представником відповідача було заявлене клопотання про заміну Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на його правонаступника - Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Згідно зі ст. 55 КАС України, заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведено невиїзну документальну перевірку ДП «НАЕК «Енергоатом» з питань дослідження правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з ТОВ «Формула Петрол» за січень, лютий 2011 року; ТОВ «Укренерготорг» за червень 2011 року; ТОВ «Ден-Плюс» за травень-липень 2011 року; ПП «Екоспецприлад» за вересень 2011 року; ТОВ «Буденергоком» за вересень 2011 року, жовтень 2012 року; ТОВ «Металлпромсервіс» за березень, квітень, листопад 2011 року; ПП «Будмаржитло» за травень 2011 року; ТОВ «ТПК «Рейл Інвест» за жовтень 2011 року; ТОВ «ПО Енергоальянс» за березень 2012 року; ТОВ «Енергоінвест-ват» за вересень 2011 року; ТОВ «Капітель Плюс» за вересень 2010 року; ТОВ «Август» за вересень, листопад 2010 року, січень - березень, червень - вересень 2011 року, березень 2012 року; ПП «Індустріал-Кремінь» за червень, серпень, жовтень 2010 року; ТОВ «ТВС Енергостандарт» за період 14.09.2010 - 21.12.2011 року; ТОВ «НПКФ Техносинтез» за серпень 2012 року; ТОВ «Компанія «Інтербазіс» за серпень 2011 року; ПП «Варвалегпром» за серпень 2011 року; ТОВ «Міжвідомчий центр інженерних технологій» за грудень 2011 року; ТОВ «Інтерторг-Трастгруп» за січень 2011 року; ТОВ «Арм Груп Союз» за квітень 2011 року; ТОВ «БК «Ампір» за грудень 2011 року; ТОВ «Техенергокомплект» за грудень 2011 року; ТОВ «Інвестком-капітал» за грудень 2011 року; ТОВ «Діал-Інвест» за вересень 2011 року; ТОВ «Акрополь» за вересень 2011 року; ТОВ «Еко-Енерджи» за серпень 2012 року; ТОВ «ВГЦ «Піраміда» за липень 2012 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 22.03.2013 № 317/41-10/24584661, у висновках якого зафіксовано порушення позивачем вимог:

- п. 1, п. 2 ст.215 Цивільного кодексу України, частини 1, 5 ст.203 цього Кодексу, вчинені правочини по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств - постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам - покупцям за період січень 2010 року - жовтень 2012 року є нікчемними з обсягом проведених операцій за січень 2010 року - жовтень 2012 року на загальну суму 1 930 890грн. Перевіркою встановлено відсутність поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних наслідків. В зв'язку з тим, що угоди поставки є нікчемними, нікчемний правочин є недійсним в силу закону, такий нікчемний правочин не створює інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В даному випадку відсутні як база, так і об'єкт оподаткування податком на додану вартість;

- п. 198.2, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.10 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, в липні 2012 року безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму з податку на додану вартість в розмірі 7 145 702,00 грн.;

- п. 1.7 ст. 1, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.2.3, пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та пп. 14.1.181, пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10, п. 201.15 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту та зменшення суми податку на додану вартість, яка підлягає перерахуванню та сплаті в бюджет за січень 2010 року - жовтень 2012 року на суму 9 076 592,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 09.04.2013 № , яким позивачу нарахована сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 8 963 977,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 4 150 169,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про задоволення позову, враховуючи наступне.

У відповідності із п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (...).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Як було вірно встановлено судами попередніх інстанцій, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи, належним чином оформленими, первинним документами бухгалтерського обліку, зокрема: договорами, податковими накладними, видатковими накладними, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з контрагентами, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

На момент здійснення спірних операцій, контрагенти позивача у відповідності до вимог чинного законодавства були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та мали свідоцтво платника податку на додану вартість.

Слід зазначити, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не ставило в залежність право на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Таким чином, враховуючи, що взаємовідносини позивача з контрагентами, які на момент здійснення господарських операцій були належним чином зареєстровані як платник податку на додану вартість, оформлені договорами, які не були визнані в судовому порядку недійсними, а також, підтверджені виданими контрагентами первинними документами, зокрема, податковими накладними, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем були виконані передбачені законодавством вимоги для підтвердження права на податковий кредит.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на його правонаступника - Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль