Справа № 2а/0570/18462/2011
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року справа №2а/0570/18462/2011

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Міронової Г.М., Юрко І.В., секретаря Корадо А.А., представника позивача - Архипова О.В., представника відповідача - Назаренко О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 2а/0570/18462/2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 21 вересня 2011 року № ,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2011 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" м. Донецьк, звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 21 вересня 2011 року № . В обґрунтування позовних вимог посилався на безпідставність висновків податкового органу щодо відсутності обліку товарних запасів у встановленому чинним законодавством порядку та зазначав, що всі первинні документи, зокрема, накладні, знаходяться у офісі в м. Донецьку, тобто є наявними у юридичної особи, отже весь товар, що знаходився в реалізації в магазині в м. Харкові, є облікованим.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 2а/0570/18462/2011 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 21 вересня 2011 року № - задоволено. Визнано недійсним податкове повідомлення - рішення за формою «С» від 21 вересня 2011 року № . Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова суду винесена без надання вірної правової оцінки обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, а саме; п. 12 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 рок № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі Закон № 265), ст.ст. 11, 69, 79, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник апелянта просив прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, доводи апеляційної скарги підтримав, просив останню задовольнити, проти чого заперечував представник позивача, який вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін. перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 09 листопада 2011 року постановою Донецького окружного адміністративного суду у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 21 вересня 2011 року № - відмовлено. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року постанова суду першої інстанції залишена без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 грудня 2014 року № К/9991/2339/12 постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення судів першої і апеляційної інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України зазначив, що чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб'єкта господарювання повинні знаходитись оригінали первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. А відтак, в розглядуваній ситуації для правильного вирішення спору суду слід перевірити фактичну наявність у позивача відповідних документів на товари, які, за висновком податкового органу, не обліковано в установленому порядку. Відповідно до частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 34604386, знаходилось на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька. 11 липня 2011 року посадовими особами Державної податкової адміністрації у Харківській області була здійснена перевірка господарської одиниці - магазин, що належить позивачу, за адресою: м. Харків, вул. Ак. Вальтера, 7-г, з питання дотримання суб'єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, наслідки якої викладені в акті від 11 липня 2011 року. За висновками вищенаведеного акту перевірки відповідачем згідно зі статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (надалі - Закон № 265) 21 вересня 2011 року винесено податкове повідомлення - рішення № , яким до позивача застосована сума санкцій у розмірі 12809 грн. 88 коп. за порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265 (а.с. 49-51). Як вбачається з акту, під час перевірки магазину позивача було, зокрема, встановлено здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання на суму 6404 грн. 94 коп., про що зазначено в результатах перевірки повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) від 11 липня 2011 року.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг). Статтею 6 Закону № 265/95-ВР передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Відповідно до частин 2, 5 статті 8 Закону № 996-XIV питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. При цьому чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб'єкта господарювання повинні знаходитись оригінали первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що у матеріалах справи наявні первинні документи, зокрема товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, накладні на внутрішнє переміщення товарів, журнали - ордери (а.с. 22-36), які підтверджують фактичне постачання та оприбуткування товарів зі складу № 1 м. Макіївка (вул. Магистральна - 6) до місця фактичної їх реалізації магазин № 02103 м. Харків (вул. Вальтера - 7-г). Зазначені обставини податковим органом не спростовуються. Наявними в матеріалах справи документами позивач підтвердив факт обліку товарних цінностей. Крім того, зазначені документи були направлені позивачем на адресу податкового органу, що підтверджується листом ТОВ «Українській рітейл» від 08.08.2011 року № 1340 (а.с. 20), проте податковим органом при винесенні спірного податкового повідомлення - рішення враховані не були. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 21 вересня 2011 року № підлягають задоволенню, з чим погоджується колегія суддів.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Апелянт крім перелічення процесуальних норм, а саме: порушення судом першої інстанції ст.ст. 11, 69, 79, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, не конкретизував порушення і не зазначив як вони співвідносяться з матеріалами справи і яким чином вплинули на прийняття судового рішення. Тому вважати це доводом апеляційної скарги не можна.

Колегія суддів вважає хибним посилання апелянта на порушення позивачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854, якою затверджено Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями та статті 18 та 19 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», оскільки оскаржуваним повідомленням-рішенням, а також актом перевірки від 11.07.2011 року з питання дотримання суб'єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, не встановлено порушення позивачем вищевказаних норм законодавства, та вони визначені в якості правового обґрунтування прийняття оспорюваного повідомлення-рішення і, як наслідок, не були предметом судового розгляд, а тому не можуть бути прийняті як підстави для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції вирішив справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні. Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька Головного управління Мін доходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 2а/0570/18462/2011 - залишити без задоволення. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року у справі № 2а/0570/18462/2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", м. Донецьк до Державної податкової інспекції у Будьоннівському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 21 вересня 2011 року № - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлений 2 квітня 2015 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Г.М. Міронова

І.В. Юрко