Справа № 755/4594/15-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/4594/15-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії № 1 про визнання нечинним рішення,-

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії № 1 про визнання нечинним рішення.

03 березня 2015 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. ст. 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Отже, в розумінні положень наведених норм чинного законодавства, справа підвідомча адміністративному суду виключно у разі, якщо однією із сторін є суб'єкт владних повноважень у зв'язку з здійсненням ним владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті; адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

З огляду на вищевикладене вбачається, що законодавцем чітко визначено предметну підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд: визнати нечинним рішення Спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії № 1 по встановленню 2-ї групи інвалідності ОСОБА_2

Таким чином, із заявлених позовних вимог вбачається, що позивачем оскаржується рішення відповідача - Спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії № 1 по встановленню 2-ї групи інвалідності ОСОБА_2

Як роз'яснено в п. 15 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року № 8, у розумінні статті 1 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV "Про реабілітацію інвалідів в Україні" медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Медико-соціальну експертизу відповідно до абзацу першого пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Комісії перебувають у віданні Міністерства охорони здоров'я України і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі; міські, міжрайонні, районні комісії (абзац третій пункту 4 згаданого Положення).

Таким чином, рішення медико-соціальних експертних комісій спрямовані на забезпечення реалізації державної політики у сфері реабілітації інвалідів, створення правових, економічних, політичних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їхніх потреб у відновленні здоров'я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності, а тому вони мають публічний характер та підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Аналізуючи вищевикладене вбачається, що Спеціальна кардіологічна медико-соціальна експерта комісія № 1 належать до закладів охорони здоров'я центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, при цьому не здійснює владно управлінські функції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 пред'явлені до Спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії № 1, ОСОБА_2 про визнання нечинним рішення не можуть бути розглянуті місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про повернення адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії № 1 про визнання нечинним рішення для подання її до окружного адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 3, 17, 18, 108, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 15 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року № 8, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії № 1 про визнання нечинним рішення - повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: