Справа № 802/3426/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015 року м.Київ К/800/26332/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницької митниці про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Вінницької митниці, в якому просила визнати недійсною картку відмови в прийнятті митної декларації від 24 липня 2013 року №401090001/2013/00035 та зобов'язати відповідача провести митне оформлення зі звільненням від оподаткування митними платежами, транспортного засобу MITSUBISHI, модель DGO 311 SPASE STAR 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та видати митне свідоцтво для реєстрації автомобіля в УДАІ ГУ УМВС у Вінницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про протиправність відмови в прийнятті митної декларації та пільговому розмитненні ввезеного автомобіля, оскільки були наявні усі підстави для звільнення від звільнення від оплакування митними платежами.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24 липня 2013 року №401090001/2013/00035; зобов'язано Вінницьку митницю (митний пост «Вінниця - центральний») вчинити дії з метою митного оформлення зі звільненням від оподаткування митними платежами, на підставі п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI транспортного засобу MITSUBISHI, модель DGO 311 SPASE STAR 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ввезеного на митну територію України, що належить на праві власності ОСОБА_2; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При винесенні рішення в частині задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що наданий позивачем Акт прийняття спадщини за законом від 12 грудня 2012 року є засвідченим у встановленому порядку та вважається достатнім на підтвердження підстави для звільнення від оподаткування автомобіля митними платежами.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2; задоволено частково апеляційну скаргу Вінницької митниці Міндоходів; постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року скасовано; прийнято нову постанову; в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив про невиконання встановлених законом умов для звільнення від оплакування при митному оформлення ввезеного автомобіля через відсутність засвідчення у встановленому порядку підтвердження відкриття та складу спадщини.

Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року.

У касаційній скарзі зазначає, що нею подані документи, які завірені належним чином - апостильовані компетентною посадовою особою у Італійській Республіці та пройшли засвідчення шляхом вчинення нотаріальної дії консульською установою України в Мілані. Вважає, що подані документи у відповідності до вимог п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України дають їй право на розмитнення транспортного засобу зі звільненням від оподаткування.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 24 липня 2013 року ОСОБА_2 подала до Вінницькій митниці (митний пост «Вінниця - центральний») митну декларацію форми МД-2 з метою митного оформлення належного їй на праві власності транспортного засобу , модель DGO 311 SPASE STAR 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ввезеного на митну територію України із звільненням від сплати митних платежів на підставі п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

24 липня 2013 року за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, що були надані позивачем відповідно до вимог Митного кодексу України, Вінницькою митницею (митний пост «Вінниця - центральний») оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №401090001/2013/00035.

Митний орган як на підставу для прийняття картки відмови у прийнятті митної декларації зазначив, що із наданих позивачем копій документів, успадкування автомобіля не підтверджено органами, що вчиняють нотаріальні дії у країні відкриття, а наданий документ Генерального консульства України в Мілані від 21 грудня 2012 року засвідчує лише справжність копії перекладу документа з італійської мови на українську, а не засвідчує підтвердження складу спадщини органами, що вчиняють нотаріальні дії. Інших недоліків поданої декларації та порушень при її поданні відповідачем не вказано.

Відповідно до п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами товари, що входять до складу спадщини за законом, відкритої за межами України на користь резидента (у тому числі в кількості однієї одиниці за кожною товарною позицією 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД), у разі підтвердження її складу органами, що вчиняють нотаріальні дії у країні її відкриття. Зазначене підтвердження підлягає засвідченню або легалізації у відповідній закордонній консульській установі України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Як встановлено ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

З 22 грудня 2003 року для України набрала чинності Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (далі - Конвенція) (Закон України від 10 січня 2002 року № 2933-III). Згідно з положеннями Конвенції скасовується вимога легалізації документів для їх подальшого використання в державах - учасницях цієї Конвенції. Офіційні документи, які використовуються на території держав - учасниць Конвенції, мають бути засвідчені спеціальним штампом «Apostille» (далі - апостиль), проставленим компетентним органом держави, в якій було складено документ (стаття 3 Конвенції). Як передбачено ст.4 Конвенції, апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Судом апеляційної інстанції встановлено та із матеріалів вбачається, що засвідчення офіційних італійських документів громадянки ОСОБА_2 в Генеральному консульстві України в Мілані в порядку консульської легалізації не здійснювалося.

Засвідчення віце-консулом Генерального консульства України у Мілані справжності копії перекладу з італійської мови на українську мову Акту прийняття спадщини за законом від 12 грудня 2012 року не є засвідченням вказаного документа; апостиль на ньому не проставлений.

За вказаними обставинами колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для звільнення ввезеного позивачем транспортного засобу від оподаткування митними платежами відповідно до п.5 ч.10 ст.374 Митного кодексу України у зв'язку з невиконанням визначений у цій нормі умов. Оскільки позивачем не вчинено всіх необхідних дій для належного оформлення документів, зокрема щодо засвідчення у встановленому порядку документа, що підтверджує факт прийняття та склад спадщини, відкритої за межами України, відмова митниці у прийнятті митної декларації, митному оформленні пропуску транспортного засобу зі звільненням від оподаткування митними платежами є правомірною, у зв'язку з цим підстави для задоволення позовних вимог щодо скасування картки відмови та зобов'язання відповідача здійснити митне оформлення автомобіля відсутні.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку щодо неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло б призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді