Справа № 2а-11278/12/2070
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2015 р. м. Київ К/800/16623/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

при секретарі судового засідання Бовкуні В.В.

за участю представників сторін: від позивача - не з'явився,

від відповідача-1 - Українська Т.О.,

від відповідача-2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Завод «Південькабель»

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2013 р.

у справі № 2а-11278/12/2070

за позовом публічного акціонерного товариства «Завод «Південькабель»

до 1) Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби, 2) Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області

про стягнення бюджетної заборгованості та пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство «Завод «Південькабель» (далі - позивач, ПАТ «Завод «Південькабель») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби (далі - відповідач-1, СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові), Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області (далі - відповідач-2, ГУ ДКС України у Харківській області), в якому просило суд стягнути з держбюджету на користь позивача бюджетну заборгованість по відшкодуванню податку на додану вартість у сумі 6 147 370 грн. та пеню у сумі 15 061 грн. по заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 р. (з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2013 р. про виправлення описки у судовому рішенні), яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2013 р., позов задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України в особі ГУ ДКС України у Харківській області на користь ПАТ «Завод «Південкабель» бюджетну заборгованість по відшкодуванню податку на додану вартість у сумі 6 147 370 грн.; у задоволенні позову щодо стягнення пені у сумі 15 061 грн. по заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість - відмовлено; вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмовлених позовних вимог, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2013 р. в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення пені у сумі 15 061 грн. по заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю та стягнути з місцевого бюджету на його користь понесені судові витрати, в тому числі, витрати по сплаті судового збору за подачу касаційної скарги в сумі 105,43 грн., за подачу апеляційної скарги в сумі 80,31 грн. та за подачу адміністративного позову в сумі 5 грн.

Відповідач-1 в судовому засіданні проти доводів касаційної скарги заперечував та просив суд касаційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Також, відповідач-1 подав до суду клопотання про заміну Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби на її правонаступника, - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню в порядку визначеному статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Завод «Південкабель» до СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2012 року, в якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку податок на додану вартість у сумі 6 147 370 грн. (ряд. 23); довідку щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду; розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 6 147 370 грн.

Податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ «Завод «Південкабель» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2012 року у розмірі 3 828 325 грн. та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку у сумі 6 147 370 грн., відображеній у податковій декларації з податку на додану вартість, поданій за відповідний звітний (податковий) період червень 2012 року, за результатами якої було складено акт від 18.09.2012 р. № 388/40-028/00214534, яким було підтверджено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за червень 2012 року на загальну суму 6 147 370 грн.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з держбюджету на користь позивача бюджетної заборгованості по відшкодуванню податку на додану вартість у сумі 6 147 370 грн., з чим погоджується суд касаційної інстанції, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

У справі, що розглядається, суди встановили, що СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові за результатами перевірки визнала право ПАТ «Завод «Південькабель» на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість і підтвердила достовірність розрахунку заявленої до відшкодування суми, проте не подала у визначений законодавством строк до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, невиконання приписів пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України з боку СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові щодо ненадання висновку на відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за відсутності підстав такого ненадання є протиправним та необґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що заявлена позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2012 року сума податку на додану вартість у розмірі 6 147 370 грн. підлягає бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні вимог позивача щодо стягнення пені у сумі 15 061 грн. по заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, вважаючи їх передчасними, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, рішення якого залишено без змін судом апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені у сумі 15 061 грн. по заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість виходили з того, що, оскільки станом на час розгляду справи відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у заявленій сумі не відбулося, то нарахування пені на суму такої заборгованості та стягнення цієї пені є безпідставним.

Однак, зазначений висновок судів попередніх інстанцій зроблений без повного дослідження всіх фактичних обставин справи та доказів на його підтвердження.

Так, відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 15 061 грн. по заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, вказаним вимогам не відповідають.

Згідно пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено питання щодо початку перебігу строку заборгованості бюджету з відшкодування позивачу податку на додану вартість на суму 6 147 370 грн., відображеній у податковій декларації з податку на додану вартість, поданій за відповідний звітний (податковий) період червень 2012 року та не встановлено, з якого моменту виникла така заборгованість та, відповідно, у позивача виникло право на нарахування та стягнення пені на підставі пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів не було з'ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню в частині відмови в позові про стягнення пені з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги вищевикладене, встановити повно і правильно фактичні обставини відповідно до заявлених позовних вимог та предмету доказування у справі та, в залежності від встановленого й у відповідності до норм матеріального та процесуального права, вирішити даний спір.

Відповідно до частин першої, третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За наведених обставин, у зв'язку з частковим задоволенням касаційної скарги, судова колегія дійшла висновку про необхідність відшкодування позивачу з Державного бюджету України 52,72 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 94, 210, 220, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Здійснити заміну Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби на її правонаступника, - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Завод «Південькабель» задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2013 р. у справі № 2а-11278/12/2070 в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області на користь публічного акціонерного товариства «Завод «Південькабель» бюджетної заборгованості по відшкодуванню податку на додану вартість у сумі 6 147 370 грн. - залишити без змін.

Скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2013 р. у справі № 2а-11278/12/2070 в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення пені у сумі 15 061 грн. по заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, - справу в цій частині позовних вимог направити на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Завод «Південькабель» 52,72 грн. сплаченого судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) М.І. Костенко