Справа № К/9991/89535/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015р. м. Київ К/9991/89535/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2011 року в справі за її позовом до Міжводненської сільської ради Чорноморського району Автономної Республіки Крим про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулась в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що при звільненні у серпні 2009 року їй не було виплачено всіх сум, що належали до сплати. Остаточний розрахунок проведено у травні 2010 року, у зв'язку з чим має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У подальшому доповнила позовні вимоги та зазначала, що постановою Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 21 квітня 2010 року фактично встановлено, що у липні 2009 року їй було надано відпустку тривалістю 33 календарних дні, проте відповідач оплатив 30 днів відпустки.

Остаточно доповнивши та уточнивши позовні вимоги просила стягнути компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 25 серпня 2009 року по 29 травня 2010 року, виходячи з середнього заробітку за весь час затримки в сумі 18 840,42 грн., стягнути компенсацію за 3 календарних дні відпустки - з 23 серпня по 25 серпня 2009 року.

Постановою Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 19 липня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 18 840,42 грн..

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 працювала на посаді землевпорядника Міжводненської сільської ради Чорноморського району Автономної Республіки Крим з якої звільнена 25 серпня 2009 року за власним бажанням.

29 травня 2010 року на рахунок позивача було зараховано 1 227,57 грн. компенсації за невикористану відпустку відповідно до судових рішень, які вступили в законну силу.

Вирішуючи спір районний суд виходив з того, що права позивача на отримання всіх сум, що належали їй при звільненні, порушені та підлягають захисту.

Відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що трудовий спір між позивачем та Міжводненською сільською радою, в тому числі і щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, був розглянутий Чорноморським районним судом Автономної Республіки Крим, за результатами якого 21 квітня 2010 року винесено постанову, яка вступила в законну силу 01 березня 2011 року. На підставі судових рішень позивачу перерахована компенсація за невикористану відпустку, а тому повторне звернення до суду з вимогами про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні є необґрунтованим.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною другою цієї статті визначено, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, передбачений частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та відсутність спору про їх розмір.

Судовим рішенням, яке набрало законної сили 01 березня 2011 року, з Міжводненської сільської ради Чорноморського району Автономної Республіки Крим на користь позивача було стягнуто 1 444,20 грн. компенсації за невикористану відпустку за період часу з 03 серпня 2007 року по 02 серпня 2008 року. На виконання даного судового рішення відповідачем 29 травня 2010 року проведено таку виплату, тобто між сторонами був спір щодо розміру належних до виплати сум при звільненні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог апеляційний суд правомірно виходив з того, що відповідач здійснив виплату спірної суми на виконання судового рішення.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ Ю.К. Черпак /підпис/