Справа № 2а-1019/11
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2015р. м. Київ К/800/26439/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2011 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а :
У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генерального штабу Збройних сил України, в якому, з урахуванням уточнених позовних, просив визнати дії протиправними та зобов`язати Генеральний штаб Збройних сил України (Фінансове управління) вчинити дії щодо нарахування та виплати різниці між фактично виплаченим та перерахованим грошовим забезпеченням (матеріальних (грошових) допомог і компенсацій): матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік та грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік, з урахуванням премії в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення; грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік, з урахуванням премії в розмірі 30 % місячного грошового забезпечення; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2010 рік (10 днів) та за 2011 рік (39 днів), з урахуванням премії в розмірі 30 % місячного грошового забезпечення; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням премії в розмірі 30% місячного грошового забезпечення; грошового забезпечення за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2011 року, з урахуванням премії в розмірі 30 % місячного грошового забезпечення.

Внести до довідки про невиплачене йому грошове забезпечення протягом останніх 24 місяців для подання до Пенсійного органу фактично здійснені виплати грошового забезпечення за перерахунком з 01 травня 2010 року по 31 березня 2011 року згідно з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2010 року по справі №2а-8508/10/2670 та рішенням Міністра оборони України від 17 січня 2011 року №438/з та стягнути з Генерального штабу Збройних Сил України (Фінансове управління) на його користь. звільненому у запас, грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна у загальній сумі 8149,30 грн.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2011 року позов задоволено частково. Визнано дії фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України неправомірними в частині не нарахування та не виплати позивачу: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період 2010 та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, з урахуванням премії в розмірі 25% місячного грошового забезпечення; матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, з урахуванням премії в розмірі 30% місячного грошового забезпечення; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, з урахуванням премії з 01 січня 2011 року в розмірі 30% місячного грошового забезпечення; грошового забезпечення з 01 січня 2011 року по 31 березня 2011 року, з урахуванням премії в розмірі 30% місячного грошового забезпечення та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити зазначені виплати, з урахуванням фактично виплаченого та перерахованого грошового забезпечення, та сплатити цю різницю. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою відмовлено позивачу в задоволенні позову. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення на його користь з Генерального штабу Збройних Сил України грошової компенсації замість належного до видачі речового майна у загальній сумі 8 149,30 грн. та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2010 рік (10 днів) та в цій частині задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2010 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 було встановлено премію в розмірі 25 % щомісячного грошового забезпечення, тому дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві сум матеріальної допомоги за 2010-2011 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням премії є неправомірними.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалюючи у цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що оскільки постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2010 року була скасована постановою Вищого адміністративного суду України від 06 лютого 2013 року, тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, з урахуванням премії в розмірі 25% місячного грошового забезпечення, відсутні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року, ОСОБА_1 було встановлено премію в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення та зобов`язано Генеральний штаб Збройних Сил України вчинити відповідні дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, з урахуванням такої премії.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06 лютого 2013 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 у частині здійснення нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, з урахуванням премії в розмірі 25% місячного грошового забезпечення, відсутні.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, згідно витягу із наказу Міністра оборони України від 24 березня 2011 року №287 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я), а згідно витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2011 року №61 позивачу встановлено виплатити грошову компенсацію за невикористані дні другої частини щорічної відпустки (39 календарних днів). Вказана компенсація була виплачена позивачу, про що останній не заперечував. При цьому, інформація щодо невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2010 рік (10 днів) у зазначеному наказі відсутня.

Відтак, правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2010 рік (10 днів) та відсутності підстав для їх задоволення.

Крім того, враховуючи, що згідно довідки Адміністративно-господарчого управління Генерального штабу Збройних Сил України №32 позивач перебував на речовому забезпеченні у вказаному управлінні, яке є окремою юридичною особою та за своїми зобов`язаннями відповідає самостійно, вірним є висновок суду апеляційної інстанції, що позовні вимоги про стягнення компенсації за неотримане речове майно заявлені до неналежного відповідача, а тому задоволенню не підлягають.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду першої у не скасованій частині та судове рішення суду апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2011 року у не скасованій частині та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало