Справа № 808/6039/14 (ДО/808/85/14)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" березня 2015 р. справа № 808/6039/14 (ДО/808/85/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 р. у справі № 808/6039/14(ДО/808/85/14) за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області про стягнення суми боргу , -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області боргу сумі 6243, 96 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в у м. Артемівську Донецької області заборгованість за період з 01 березень 2014 по 31 серпня 2014 в сумі 5340,39 грн. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області звернулись з апеляційними скаргами. Позивач зазначав, що частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що по громадянці ОСОБА_1 теж підлягають відшкодуванню витрати по виплаті пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Відповідач в апеляційній скарзі посилався на порушення норм матеріального та процесуального права та просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, на виконання Порядку від 04 березня 2003 за №5-4/4 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі відповідачу за період березень-серпень 2014 року щомісячно направлялись акти звірки, які Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області були підписані в неповному обсязі. Так, відповідно до таблиць розбіжностей не прийнято до заліку та не компенсовано за період з 01 березня 2014 по 31 серпня 2014 витрати на загальну суму 6243,96 грн. Відтак, відповідач має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 6 243,96 грн., а саме за період березень - серпень 2014 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що по громадянці ОСОБА_1 витрати на виплату пенсії по втраті годувальника не підлягають відшкодуванню, оскільки на час смерті годувальника утриманці перебували у статусі працездатних осіб, а відтак не мали право на відшкодування підвищення пенсії.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що всі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

У пункті 2 статті 7 "Прикінцеві положення" Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України сплачує страхові виплати і надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, продовжують отримувати належні виплати і соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому, кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом у подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною другою статті Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" також передбачено: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований; при цьому зазначений страховик має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 4 Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

На підставі статті 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків; б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов'язані їх утримувати.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог по відшкодуванню витрат по громадянці ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 при досягненні віку в 55 років з ІНФОРМАЦІЯ_2 набула право на пенсію за віком. Розпорядженням від 23.06.2009 року №173800 у відповідності до статті 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянці ОСОБА_1 за її вибором призначено пенсію по втраті годувальника. Факт призначення ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області не оспорюється. Крім того, відповідач не наділений правом ревізувати на свій розсуд рішення позивача про призначення пенсії.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 пенсія по втраті годувальника призначена згідно статті 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення", витрати на відшкодування цієї пенсії повинен понести відповідач на підставі пункту 3 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольняє частково, а постанову суду - скасовує, якщо визнає, що суд першої інстанції порушує норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення було допущено порушення норми процесуального права порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області - задовольнити.

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 р. у справі № 808/6039/14(ДО/808/85/14) - скасувати.

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області - задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Артемівську Донецької області заборгованість по понесеним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області витратам з виплати пенсії за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року в розмірі 6243,96 грн.

Постанова суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у розгляді справи та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко