Справа № 805/39/15-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аканов О.О.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року справа №805/39/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Шальєвої В.А., Лях О.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Маріуполь на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 р. у справі № 805/39/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Маріуполь про стягнення з відповідача витрат по сплаті пенсій з 01.09.2014 по 30.11.2014 у сумі 900 грн. ,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області звернулось до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Маріуполь про стягнення з відповідача витрат по сплаті пенсій з 01.09.2014 по 30.11.2014 у сумі 900 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя витрати на виплату пенсії у зв'язку із втратою годувальника за період з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року ОСОБА_3 в сумі 450 грн., ОСОБА_4 в сумі 450 грн., а всього: 900 грн.

Відповідачем на судове рішення подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України. Апелянт доводить, що обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права не відповідає змісту прав Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат, оскільки не ґрунтується на законі (арк. справи 68-76).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя направлені до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м.Маріуполі акти щомісячної звірки витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень, жовтень, листопад 2014 року (а.с.11-13).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не визнані та не відшкодовані органу Пенсійного фонду витрати, зокрема, по особовим справам пенсіонерів ОСОБА_3, ОСОБА_4, з огляду на те, що акт Н-1 не відповідає вимогам законодавства.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначена пенсія по втраті годувальника - ОСОБА_6, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2, що встановлено на підставі розпорядження про призначення пенсії, акта про нещасний випадок на виробництві, свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.24-25).

ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності з дитинства, що підтверджено висновком про час настання інвалідності від 19 квітня 2011 року №27 (а.с.26).

У період з вересня по листопад 2014 ОСОБА_3 виплачено пенсію по втраті годувальника з якої основний розмір 150 грн. щомісячно (а.с.9).

ОСОБА_4, призначена пенсія по втраті годувальника - ОСОБА_7, яка загинула внаслідок нещасного випадку на виробництві 7 січня 1986 року, що встановлено на підставі розпорядження про призначення пенсії, акта про нещасний випадок на виробництві, свідоцтва про народження (а.с.14-18).

ОСОБА_4 на час смерті годувальника виповнилося 12 років та встановлено третю групу інвалідності з дитинства, що підтверджено висновком про час настання інвалідності від 21 січня 2011 року (а.с.20).

У період з вересня по листопад 2014 ОСОБА_4 виплачено пенсію по втраті годувальника з якої основний розмір 150 грн. щомісячно (а.с.10).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Спірним питанням у даній справі є доведеність обставини наявності або відсутності обов'язку виплати Відділенням (або за його рахунок, шляхом відшкодування) сум пенсії на випадок втрати годувальника Управлінню, що регулюється Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058 (далі Закон № 1058), Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року №1105 (далі Закон №1105) та Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з втратою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року №5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (далі Порядок №5-4/4).

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788 (надалі Закон № 1788) пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного Фонду України, статтею 81 якого встановлено, що призначення та виплата пенсій здійснюється органами Фонду.

Законом № 1105 встановлений обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

На підставі статті 24 цього Закону, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню.

Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону).

Частиною першою статті 36 Закону № 1058 визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно статті 33 Закону №1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Аналіз зазначених норм свідчить, що законодавець ставить відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в залежність від знаходження цих осіб на утриманні годувальника на день смерті потерпілого.

В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують знаходження вказаних вище осіб на утриманні годувальника на день смерті потерпілого. Перелічені особи належать до категорії непрацездатних осіб в розумінні статті 33 Закону № 1105, оскільки вони мають статус інвалідів з дитинства, тому вимоги Управління про стягнення з Відділення витрат на виплату цим особам основного розміру пенсії по втраті годувальника за період з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року ОСОБА_3 в сумі 450 грн., ОСОБА_4 в сумі 450 грн., а всього: 900 грн., є законними та обґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відділення на користь Управління витрат на виплату пенсії у зв'язку із втратою годувальника за особовими справами ОСОБА_4, ОСОБА_3, за період з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року в сумі 900 грн.

Враховуючи викладене, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 2, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в м. Маріуполь на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 р. у справі № 805/39/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 р. у справі № 805/39/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею чинності.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді В.А. Шальєва

О.П.Лях