Справа № 825/4028/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/4028/14 Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.

суддів: Аліменка В.О. та Бєлової Л. В.,

при секретарі Авраменко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, військового збору та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (далі - ТУ ДСА України у Чернігівській області), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України у Чернігівській області щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік та утримання податку (військового збору) за відпрацьований день 01.08.2014 року;

- стягнути з ТУ ДСА України у Чернігівській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.09.2014 року по 24.12.2014 року в сумі 5871,06 грн;

- стягнути з ТУ ДСА України у Чернігівській області неправомірно утриманий податок (військовий збір) за 01.08.2014 року в сумі 1,21 грн;

- стягнути з ТУ ДСА України у Чернігівській області матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 1618,31 грн відповідно до здійсненого розрахунку;

- стягнути з ТУ ДСА України у Чернігівській області моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, у зв'язку порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 05.04.2012 року позивач працював в Чернігівському районному суді Чернігівської області, зокрема, з 22.08.2012 року - на посаді старшого судового розпорядника, що підтверджується копією трудової книжки (а. с.13-14).

Відповідно до наказу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.09.2014 року ОСОБА_2 звільнено за угодою сторін згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (а. с. 45).

Разом з тим, позивач вважає, що при звільненні з вказаної посади ТУ ДСА України в Чернігівській області не провело остаточного розрахунку по заробітній платі, а тому порушені його права, свободи та інтереси.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до п.п. 4.1. п. 4 Положення про порядок преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам районних та міськрайонних судів області, затвердженого наказом територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 10.01.2012 року № 12, матеріальна допомога проводиться за рахунок коштів державного бюджету в межах затверджених видатків на оплату праці на відповідний бюджетний рік (а. с.30-32).

Проте, видатки по Чернігівському районному суду Чернігівської області були зменшені на 16,3 тис грн шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Згідно листа ТУ ДСА України у Чернігівській області від 26.05.2014 року № 01-14/563/14-Вих. кошторисні призначення для виплати працівникам суду матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відсутні, у зв'язку з чим наказ від 23.05.2014 року № 02-07/33 повернувся без виконання (а. с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що довідкою від 27.08.2014 року № 1111 про внесення змін до кошторису збільшено фонд оплати праці по спеціальному фонду державного бюджету на 1 450 900,0 грн, що надало можливість у вересні місяці 2014 року виплатити працівникам Чернігівського районного суду Чернігівської області матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, що підтверджується листом ТУ ДСА України в Чернігівській області від 26.09.2014 року № 03-32/1074/14 вих.(а. с. 8).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що зазначена виплата була здійснена на підставі наказу голови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17.09.2014 року № 02-07/93 (а. с. 46-47).

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з ТУ ДСА України у Чернігівській області матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є безпідставною, оскільки на момент винесення вказаного вище наказу позивач був вже звільнений з займаної посади.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з ТУ ДСА України у Чернігівській області неправомірно утриманого податку (військовий збір) у сумі 1,21 грн - не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З 03.08.2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів» від 31.07.2014 року № 1621- VII , яким встановлено військовий збір.

Відповідно до підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України - ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, що в даному випадку згідно розрахункового листа за серпень 2014 року становила 1, 21 грн.

Згідно табелю обліку робочого часу працівників Чернігівського районного суду Чернігівської області за період з 01.08.2014 року по 15.08.2014 року позивачем відпрацьовано один робочий день - 01.08.2014 року (а. с. 66).

Проте, вказаний табель обліку робочого часу був переданий до ТУ ДСА України у Чернігівській області тільки 15.08.2014 року, що підтверджується копією розносної книги для відповідного нарахування та виплати забортної плати (а.с.65).

Отже, нарахування заробітної плати позивачу було здійснено після набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів», тобто після 03.08.2014 року, а тому дії ТУ ДСА України у Чернігівській області щодо утримання з позивача військового збору у сумі 1, 21 грн відповідають чинному законодавству України.

Також, адміністративний позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.09.2014 року по 24.12.2014 року в сумі 5871,06 грн є необґрунтованим, з наступних підстав.

Зокрема, позивач посилався на те, що матеріальна допомога на оздоровлення, що надавалась йому при виході у відпустку, була перерахована лише 25.12.2014 року, після його звернення до ТУ ДСА України у Чернігівській області, а саме 17.12.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що при звільненні з займаної посади позивачу були виплачені всі складові остаточного розрахунку по заробітній платі, що підтверджується платіжним дорученням від 11.09.2014 № 2027 (а. с. 48).

Приписами ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, в день звільнення працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати, а саме, сама заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи та компенсація за невикористані дні відпустки.

Таким чином, оскільки відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з ТУ ДСА України у Чернігівській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195,196,198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів , -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30.03.2015 року.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: Л. В. Бєлова

В. О. Аліменко

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.