Справа № 826/852/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 березня 2015 року 08:10 справа №826/852/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Добрівської Н.А., Катющенка В.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Хмельницькій області
доМіністерства енергетики та вугільної промисловості України
третя особаДержавне підприємство "Поділляторф"
простягнення коштів за податковим боргом
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у місті Хмельницькому Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Хмельницькій області (далі по тексту - позивач, ДПІ у м. Хмельницькому) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі по тексту - відповідач, Міненерговугілля України), в якому просить стягнути з відповідача кошти за податковим боргом Державного підприємства "Поділляторф" в сумі 191 304,86 грн., в управління якого перебуває майно Державного підприємства "Поділляторф".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/852/15; закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Поділляторф" (далі по тексту - третя особа, ДП "Поділляторф").

В судовому засіданні 19 березня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; представник третьої особи до суду не прибув.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника третьої особи, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На податковому обліку в ДПІ у м. Хмельницькому знаходиться юридична особа ДП "Поділляторф", яке, відповідно до положень статуту, засноване на державній власності, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 2007 року №689 "Про утворення Державного концерну "Укрторф" входить до складу Державного концерну "Укрторф" та належить до сфери управління Міненерговугілля України.

За даними позивача ДП "Поділляторф" має податковий борг на суму 191 304,86 грн., у тому числі з податку на прибуток у розмірі 73 454,37 грн., по земельному податку з юридичних осіб в сумі 103 447,08 грн., по податку з власників транспортних засобів-юридичних осіб у сумі 9 162,58 грн., з податку на додану вартість - 410,77 грн. та з податку на доходи фізичних осіб - 4 830,06 грн.

Як зазначає позивач, вжиті ним заходи з погашення податкового боргу третьої особи, як от направлення податкової вимоги, складання актів опису активів, на які поширюється право податкової застави, стягнення податкового боргу з рахунків платника податків на підставі рішення суду, оформлення інкасових доручень, не призвели до позитивних результатів.

ДПІ у м. Хмельницькому зверталась до Міненерговугілля України із поданням щодо погашення податкового боргу та прийняття одного із рішень на підставі норм статті 96 Податкового кодексу України.

Позивач вказує, що жодного рішення за результатами розгляду подання ДПІ у м. Хмельницькому щодо погашення податкового боргу Міненерговугілля України не прийнято, у зв'язку із чим вважає, що існують підстави для стягнення з відповідача податкового боргу ДП "Поділляторф" у судовому порядку.

Відповідач про задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що передумовою звернення контролюючого органу до органу виконавчої влади в порядку статті 96 Податкового кодексу України є вжиття ним заходів щодо виявлення майна боржника - державного підприємства, та встановлення можливості внесення такого майна у податкову заставу; однак, підтверджень відсутності майна ДП "Поділляторф" позивачем не надано.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Джерела сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 Податкового кодексу України.

Так, відповідно пунктів 87.1, 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пункт 87.5 статті 87 Податкового кодексу України передбачає, що у разі якщо здійснення заходів щодо продажу майна платника податків не привело до повного погашення суми податкового боргу, орган стягнення може визначити додатковим джерелом погашення податкового боргу дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи.

Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платника податків про таке надходження коштів в п'ятиденний термін з дня отримання відповідного документа.

За приписами пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У відповідності до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Стаття 96 Податкового кодексу України регулює погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Так, відповідно до пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

96.2.1. надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;

96.2.2. досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;

96.2.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

96.2.4. виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Пункт 96.3 статті 96 Податкового кодексу України встановлює, що відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

З наведених норм вбачається, що положення пунктів 96.2 та 96.3 статті 96 Податкового кодексу України, якими встановлені особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, підлягають застосуванню лише після вчинення податковим органом заходів, передбачених статтею 95 цього Кодексу, в саме у разі, коли сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Відтак, ДПІ у м. Хмельницькому має довести вжиття нею вичерпних заходів щодо погашення податкового боргу, а також дотримання всіх правил та процедур, які є передумовою звернення з поданням до Міненерговугілля України з поданням про стягнення з останнього сум податкового боргу ДП "Поділляторф" та звернення з відповідним позовом.

Зокрема, для цілей стягнення податкового боргу третьої особи з Міненерговугілля України позивач повинен довести: відсутність у підприємства майна, яке, в контексті положень пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України може бути джерелом погашення податкового боргу та яке не входить до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, або ж, у разі наявності такого майна та здійснення заходів з його реалізації, - недостатність коштів, отриманих від його реалізації, для погашення податкового боргу; відсутність у підприємства, в розумінні положень пункту 87.5 статті 87 та пункту 95.22 статті 95 Податкового кодексу ПК України, додаткових джерел погашення податкового боргу (дебіторської заборгованості), або ж недостатність коштів, стягнутих з дебітора боржника в погашення податкового боргу підприємства.

Досліджуючи наявність правових підстав для стягнення податкового боргу ДП "Поділляторф" за рахунок Міненерговугілля України, колегія суддів встановила наступне.

ДП "Поділляторф" включене до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, затвердженого Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Факт наявності у ДП "Поділляторф" суми податкового боргу та її розмір визнаються сторонами, та не заперечуються третьою особою.

Відповідно до частини третьої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Матеріали справи свідчать, що позивач вживав наступні заходи зі стягнення податкового боргу ДП "Поділляторф": складено акт опису активів, на які поширюється право податкової застави від 25 листопада 2008 року №69 та акт опису майна від 17 грудня 2012 року №271; прийнято рішення про погашення усієї суми податкового боргу від 30 липня 2012 року №1 та від 24 лютого 2014 року №12; надіслано банку платіжні вимоги про стягнення сум податкового боргу на підставі судових рішень; звертався до суду із позовами про стягнення з рахунків ДП "Поділляторф" коштів в рахунок погашення податкового боргу, за результатами чого постановами Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року, від 11 травня 2011 року, від 25 лютого 2014 року, від 10 листопада 2014 року задоволено позов ДПІ у м. Хмельницькому та стягнуто з рахунків третьої особи відповідні суми податкового боргу; звертався до суду із позовами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, внаслідок чого постановами Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року та від 09 лютого 2012 року позивачу надано дозвіл на податкового боргу ДП "Поділляторф" за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Проте, під час розгляду справи ДПІ у м. Хмельницькому не надано доказів того, що отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна ДП "Поділляторф", не покриває його суму податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, більше того, матеріали справи не містять доказів продажу майна ДП "Поділляторф", внесеного у податкову заставу; позивач не надав доказів відсутності у третьої особи іншого майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

Окрім того, позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо виявлення додаткових джерел погашення податкового боргу ДП "Поділляторф", а саме - дебіторської заборгованості підприємства, вжиття заходів щодо стягнення цих сум з дебіторів боржника та недостатності стягнутих коштів для цілей погашення податкового боргу підприємства.

Наведене у свою чергу свідчить про недоведеність вжиття ДПІ у м. Хмельницькому всіх вичерпних заходів з погашення податкового боргу ДП "Поділляторф" за рахунок його коштів та майна, у тому числі за рахунок додаткових джерел, що є передумовою стягнення з Міненерговугілля України податкового боргу підприємства.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані по справі докази, колегія суддів приходить до висновку про не дотримання позивачем обов'язкового порядку погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації з огляду на відсутність доказів виконання податковим органом обов'язкових передумов направлення до державного органу подання у відповідності з вимогами Податкового кодексу України, та про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у м. Хмельницькому України не доведено обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, а тому, виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державній податковій інспекції у місті Хмельницькому Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Хмельницькій області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Н.А. Добрівська

В.П. Катющенко