Справа № 340/398/14-а 2-а/340/20/14
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Справа № 7613/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Багрія В.М.,
суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,
з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити пенсію по втраті годувальника,

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити пенсію по втраті годувальника.
Позивачка, враховуючи уточнення позовної заяви, просила визнати неправомірною відмову відповідача та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі призначити та виплачувати їй пенсію по втраті годувальника з 2.05.2011 року до настання 23-річного віку із врахуванням проведених виплат за матеріалами пенсійної справи батька відповідно до ст.ст. 13,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 1.07.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі за період з травня 2011 року по 30.09.2013 року залишено без розгляду.
Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області щодо перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 1.10.2013 року до закінчення строку навчання, але не більш як до досягнення нею 23-річного віку.
Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника ОСОБА_3 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1.10.2013 року до закінчення строку навчання, але не більш як до досягнення нею 23-річного віку, виходячи з розміру 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника, яка розраховується із розміру всіх складових заробітної плати померлого ОСОБА_3 , вказаних в довідці № 37 від 17.04.2012 року, виданої Верховинським комбінатом комунальних підприємств, з урахуванням проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постанову суду першої інстанції оскаржили в апеляційному порядку ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі.
ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, що призвело до прийняття неправильного рішення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини орану, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), тому задоволення судом першої інстанції позову лише, починаючи з 1.10.2013 року, є помилковим.
ОСОБА_1 просить скасувати постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року та прийняти нову постанову про задоволення позову за період з 2.05.2011 року до досягнення нею 23-річного віку.
Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої станції та відмовити позивачці в задоволенні позову. Посилається на те, що відсутні первинні документи, які підтверджують населені пункти зони відчуження (об`єкти), де працював ОСОБА_3 (батько ОСОБА_1 ) під час участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, через що неможливо підтвердити застосування показника кратності оплати праці, тому немає законних підстав для обчислення пенсії позивачці ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням довідки про заробітну плату.
Вислухавши суддю-доповідача, позивачку та її представника, які апеляційну скаргу підтримали, а апеляційну скаргу органу Пенсійного фонду просять відхилити, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі слід залишити без задоволення з таких підстав.
У справі встановлено, що позивачка ОСОБА_1 отримує пенсію по втраті годувальника з 2.05.2011 року, яка їй призначена та виплачується управлінням Пенсійного фонду України у Верховинському районі відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Спір з приводу призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника вже був предметом судового розгляду.
Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 1.11.2012 року було скасовано постанову Верховинського районного суду від 12.09.2011 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі задоволено частково та зобов`язано відповідача провести нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника в розмірі 5 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком на підставі ст.ст. 52,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленого законом, за період з 2.05.2011 року по 22.07.2011 року включно з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Згідно листа ГУПФ України в Івано-Франківській області від 14.03.2014 року №158/І-15 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника з урахуванням довідки про заробітну плату її батька ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю первинних документів, які б підтверджували населені пункти зони відчуження(об`єкти) де працював ОСОБА_3 під час участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відмова управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі в перерахунку позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника є неправомірною, тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, тобто за період з 1.10.2013 року до закінчення строку навчання, але не більш як до досягнення нею 23-річного віку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.
Відповідно до ст.52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на його утриманні, в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати компенсації згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям щомісячна компенсація призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі і стажисти мають право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника на строк навчання у навчальних закладах, але не більш як до досягнення ними 23-річного віку.
Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», абзацу 1 п. 1 Порядку обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (який діяв до 31.12.2011 року) та п. 1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року (який діє з 1.01.2012 року), пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 років у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Крім того, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
З 1.01.2012 року набрав чинності Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок).
Відповідно до п. 3 Порядку (підпункти 3, 4, 5, 7), у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження. У разі менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати. У разі коли кількість відпрацьованих днів у неповному календарному місяці роботи більш як 25,4, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьований час.
Пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаний, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 в 1986 році в складі в/ч НОМЕР_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС, а саме: 28.07.1986р.,13.08.1986р.,17.08.1986р., 27.08.1986р.,31.08.1986р.
Факт виконання ОСОБА_3 робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році в 30-ти кілометровій зоні підтверджується записами в його військовому квитку серії НОМЕР_2 , виданому Верховинським районним військовим комісаріатом 13.10.1981 року, згідно якого в період з 18.07.1986 року по 3.09.1986 року він виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС в складі в/ч НОМЕР_1 .
При житті ОСОБА_3 отримував пенсію по І-ій групі інвалідності, який будучи військовослужбовцем брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 10084,80 грн.
У матеріалах пенсійної справи ОСОБА_3 знаходиться довідка № 37 від 17.04.2012 року про заробітну плату за роботу в зоні відчуження (приміщення 4-го енергоблоку) за період з 18 липня по 3 вересня 1986 року, яка була видана Верховинським комбінатом комунальних підприємств .
За таких обставин, відмова відповідача в перерахунку пенсії позивачки по втраті годувальника відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника, яка розраховується із розміру всіх складових заробітної плати померлого ОСОБА_3 , вказаних в довідці № 37 від 17.04.2012 року, виданої Верховинським комбінатом комунальних підприємств, є неправомірною.
Разом з тим, ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Позивачка пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася з позовом 1.04.2014 року.
Посилання ОСОБА_1 на положення ч.1 ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», в якій зазначено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю особи, не обмежується строком давності, є помилковими.
Закон України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» не встановлює строку звернення до адміністративного суду громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст. 90 цього Закону всі вимоги згаданого Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності, тобто починаючи з 21.03.1995 року.
Тому під час вирішення питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду з позовами про нарахування та виплату пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно керуватися нормами ст.ст.99, 100 КАС України.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що на спірні правовідносини відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не поширюється строк позовної давності, оскільки даною статтею передбачено виплату пенсії за минулий час без обмеження у часі лише в разі її попереднього нарахування. Оскільки суми належної позивачці пенсії нараховані не були, тому на спірні правовідносини положення ст. 46 зазначеного Закону не поширюються.
Суд першої інстанції, враховуючи вищенаведене, прийшов до вірного висновку про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі за період з травня 2011 року по 30.09.2013 року згідно ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 1.07.2014 року. Дана ухвала позивачкою не була оскаржена та набрала законної сили.
З огляду на вищевказане, постанова суду першої інстанції прийнята на підставі повно встановлених обставин справи, належної оцінки доказів, правильно застосованих нормах матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.
Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, тому не можуть бути підставою для їх задоволення.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення.
Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року в справі № 340/398/14-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський