Справа № 820/13376/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015 року м.Київ К/800/25179/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сіволіна Михайла Юрійовича про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Сіволіна Михайла Юрійовича, в якому просив: визнати незаконними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сіволіна Михайла Юрійовича при прийнятті рішення про відмову йому в державній реєстрації прав на 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сіволіна Михайла Юрійовича від 12 вересня 2013 року №5814803 про відмову йому в державній реєстрації прав на 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1; зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сіволіна Михайла Юрійовича внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності його на 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1; зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності його на 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про неправомірність відмови відповідача у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Державної Реєстраційної служби України від 12 вересня 2013 року №5814803 про відмову ОСОБА_2 в державній реєстрації прав та їх обтяжень на 58/100 частин Житлового будинку АДРЕСА_1; зобов'язано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області вчинити дії щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1; в іншій частині позову відмовлено.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із неправомірності відмови відповідача у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно та наявності підстав для зобов'язання відповідача вчинити дії щодо державної реєстрації прав.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року задоволено частково апеляційну скаргу Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року скасовано в частині зобов'язання Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області вчинити дії щодо державної реєстрації права власності позивача на 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1; прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов'язано Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 02 вересня 2013 року за реєстраційним номером №2759659 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - 58/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1; в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано відсутністю у суду повноважень щодо втручання у діяльність суб'єкта владних повноважень.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У касаційній скарзі зазначає, що державний реєстратор при відмові у проведенні державної реєстрації права власності діяв відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та із матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить 1/3 частка житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину (р.№ 4-1055/ 12.06.2008/11-а ХДНК), рішення про реєстрацію права власності від 02 липня 2008 року (витяг з Реєстру ССК № 515394 від 02 липня 2008 року № 19381330) та 1/3 частка житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування (р.№ 3883/ 24.072008/ приватний нотаріус ХМНО Руденко О.Є.), рішення про реєстрацію права власності від 08 серпня 2008 року (витяг з Реєстру ССК № 338690 від 08 серпня 2008 року № 19826699).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2012 року у цивільній справі №2-1347/11 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, Харківської міської ради про реальний поділ житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи Харківська міська рада, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, з урахуванням ухвали Московського районного суду м.Харкова від 23 травня 2013 року про виправлення описки, ухвалено перерозподілити частки співвласників та визнано за ОСОБА_2 право власності на 58/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, замість 2/3 частин, а за ОСОБА_5 - на 42/100 частини замість 1/3 частини.

02 вересня 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області з заявою за реєстраційним номером №2759659 про реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сіволіна М.Ю. від 12 вересня 2013 року №5814803 відмовлено у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомості на підставі ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», п.п.16, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, у зв'язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Як встановлено ч.4 ст.3 Закон № 1952-IV, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону № 1952-IV однією із підстав державної реєстрації прав є рішення судів, що набрали законної сили.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п.26 Порядку № 703 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 27 Порядку № 703 передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5 затверджений Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2102/22414).

Згідно п.3 вказаного Порядку відомості Реєстрів використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі обтяжень податковою заставою, під час проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав. Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв /запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно до п.п.6, 7 Порядку перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або суб'єкта речових прав, їх обтяжень. Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого об'єкта.

З урахуванням вищенаведених обставин та положень закону, враховуючи подання позивачем державному реєстратору усіх необхідних документів, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність відмови державного реєстратора у проведенні державної реєстрації прав позивача на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та скасування оскаржуваного рішення від 12 вересня 2013 року № 5814803.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області вчинити дії щодо державної реєстрації права власності позивача на 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та прийняття в цій частині нового рішення щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 02 вересня 2013 року за реєстраційним номером №2759659 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Виходячи з аналізу Закону № 1952-IV слідує, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства. Суд не може зобов'язати здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що усі подані документи є належним чином оформленими, а усі етапи їх перевірки - завершені.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді