Справа № 2а-659/12/0970
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 р. Справа № 80994/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.03.2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2012 року та стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИЛА :

ПАТ „Нафтохімік Прикарпаття" 02.03.2012 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Надвірнянському районі про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2012 року та стягнення судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог покликається не те, що в результаті проведеної відповідачем перевірки складено акт про порушення позивачем вимог п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами ", а саме несвоєчасно сплачено акцизний збір з нафтопродуктів за період вереснь-жовтень 2008 року. Вважає вказані в акті порушення безпідставними, оскільки всі узгоджені податкові зобов'язання з акцизного збору з нафтопродуктів за вересень-жовтень 2008 року позивачем своєчасно сплачено, що підтверджується копіями платіжних доручень, що містяться в матеріалах адміністративної справи. Однак, відповідачем протиправно в порушення вимог податкового законодавства, зокрема п.7.7 ст.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" зараховано сплачені суми не в рахунок сплати узгоджених сум податкових зобов'язань за конкретний вказаний період, а в рахунок сплати податкового боргу в порядку календарної черговості його виникнення. Такі дії відповідача ПАТ „Нафтохімік Прикарпаття" вважає протиправними, оскільки відповідно до п.7.7 ст.7 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами " податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях, а також не встановлено право чи обов'язок податкового органу самостійно змінювати призначення платежу.

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.03.2012 року позов ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2012 року та стягнення судових витрат - задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі № від 21.02.2012 року.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що твердження позивача про те, що п.7.7 ст.7 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами " не встановлено право чи обов'язок податкового органу самостійно змінювати призначення платежу, вважає безпідставними. Зазначив, що даним пунктом встановлений єдиний порядок сплати та зарахування податків для всіх податків та органів державної податкової служби. Крім того вказав, що податкові органи мають право здійснювати зарахування таких податкових платежів в автоматичному режимі на погашення в першу чергу податкового боргу, незважаючи на бажання платника податків спрямувати кошти на сплату поточних надходжень всупереч законодавчо встановленій черговості зарахування таких платежів у рахунок погашення податкового боргу. Зазначив, що оскільки у позивача на момент виникнення спірних правовідносин наявний борг, зокрема з акцизного податку по платежу інші нафтопродукти, ДПІ у Надвірнянському районі у відповідності до вимог пп. 87.9 ст.87 Податкового кодексу України, зобов'язана зарахувати сплату коштів, що сплачував позивач, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх участю не подали, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Однак, суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року (набрання чинності Податковим кодексом України), а тому податковий орган повинен був керуватися Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (Закон - №2181).

Так , як чинним законодавством України не передбачено застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань у порядку календарної черговості їх виникнення, то у вказаних випадках до платника податків вживаються передбачені Законом заходи примусового стягнення податкового боргу, а також застосовуються штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 08 лютого 2012 року ДПІ в Надвірнянському районі Івано-Франківської області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету ПАТ „Нафтохімік Прикарпаття", за період з 30.10.2008 року по 01.12.2008 року. За результатами проведеної відповідачем перевірки складено акт №192/15-00152230. Перевіркою встановлено порушення вимог п.п.5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами ", а саме несвоєчасно сплачено акцизний збір з нафтопродуктів.

На підставі вищезазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 121.02.2012 року за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання за платежем акцизний збір (інші нафтопродукти), передбаченого п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 912 календарних дні граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1215099,25 грн., застосовано до ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" штрафні санкції в розмірі 20% у сумі 243 019 грн.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем самостійно задекларовано податкові зобов'язання з акцизного збору з нафтопродуктів згідно наданих ним розрахунків акцизного збору за період за вересень, жовтень 2008 року. Податкові зобов'язання товариства по акцизному збору з нафтопродуктів, визначені ним у цих розрахунках, перераховано шляхом безготівкового переказу на рахунок державного казначейства згідно платіжних доручень: №ЖПБ-000254 від 24.10.2008 року на суму 200 000,00 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з бензинів моторних за вересень 2008 року»; №ЖПБ-000271 від 29.10.2008 року на суму 456 354,98 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з бензинів моторних за вересень 2008 року»; №ЖПБ-000272 від 29.10.2008 року на суму 443503,92 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з інших нафтопродуктів за вересень 2008 року»; №ЖПБ-000065 від 11.11.2008 року на суму 300 000,00 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з бензинів моторних за жовтень 2008 року»; №ЖПБ-000256 від 28.11.2008 року на суму 808 699,32 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з бензинів моторних за жовтень 2008 року»; №ЖПБ-000257 від 28.11.2008 року на суму 770707,56 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з інших нафтопродуктів за жовтень 2008 року»; №053-300 від 25.08.2011 року на суму 16788543,68 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з інших нафтопродуктів за липень 2011 року»; №130 від 30.09.2011 року на суму 79533,60 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з інших нафтопродуктів за серпень 2011 року»; №053-303 від 26.10.2011 року на суму 6583,26 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з інших нафтопродуктів за вересень 2011 року»; №053-354 від 30.11.2011 року на суму 97330,41 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з інших нафтопродуктів за жовтень 2011 року»; №053-307 від 29.12.2011 року на суму 1434754,73 грн. з відміткою призначення платежу «оплата акцизного збору з інших нафтопродуктів за листопад 2011 року».

Сплачені товариством суми податкових зобов'язань з акцизного збору з нафтопродуктів відповідач зараховував в рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше шляхом самостійного його перерозподілу, а не в рахунок сплати податкових зобов'язань за вказані в платіжних дорученнях періоди. Вказані обставини сторонами визнаються і не заперечуються, а отже, в силу вимог ч.3 ст.72 КАС України не підлягає доказуванню.

Суд зазначає , що при вирішенні даної справи керується нормами Законів України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", "Про Національний банк України", інших Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин.

Відповідно до п.7.7 ст.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-111 від 21.12.2000 року податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань , які не є податковим боргом , у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення, за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Як визначено підпунктом 7.1.1 пункту 7.7 статті 7 цього Закону, джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь - які власні кошти такого платника податку, а грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 6 ст. 7 Закону України від 20.05.99 №679-Х1У "Про Національний банк України" Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

З наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону вважаються сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 даного Закону, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин, суд вважає, що самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Крім цього, суд зазначає, що зазначене положення викладене в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 358/13/13-09 від 17.03.2009 року. Поряд з цим аналогічна позиція зазначена Верховним Судом України у постановах від 01.12.2009 року та 08.12.2009 року (адміністративні справи №09/223 та №09/225) та в постанові від 20.06.2011 року.

Колегія суддів погоджується з твердженням представника відповідача, що у відповідності до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Однак, суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року (набрання чинності Податковим кодексом України), а тому податковий орган повинен був керуватися Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (Закон - №2181).

Так , як чинним законодавством України не передбачено застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань у порядку календарної черговості їх виникнення, то у вказаних випадках до платника податків вживаються передбачені Законом заходи примусового стягнення податкового боргу, а також застосовуються штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.03.2012 року у справі № 2а-659/12/0970 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

Д.М. Старунський