Справа № 808/887/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року о/об 14 год. 43 хв.Справа № 808/887/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко А.О.,

за участю:

представника позивача - В.Л. Опанасенко,

представника відповідача - Ю.Я. Халупник

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Інтерспортклуб»

до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Інтерспортклуб» (далі - позивач або ПП «Інтерспортклуб») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області (далі - відповідач або Запорізька РДА Запорізької області), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області при розгляді листа ПП «Інтерспортклуб» за вих. №53 від 30.12.2014;

- скасувати лист Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про розгляд листа вих.№ 3322/05-07 від 15.01.2015;

- зобов'язати Запорізьку районну державну адміністрацію Запорізької області затвердити проект землеустрою Приватному підприємству «Інтреспортклуб»;

- зобов'язати Запорізьку районну державну адміністрацію Запорізької області надати дозвіл Приватному підприємству «Інтреспортклуб» на виготовлення нормативно-грошової оцінки землі на земельну ділянку площею 0,2500 га;

- зобов'язати Запорізьку районну державну адміністрацію Запорізької області укласти договори оренди вказаної земельної ділянки з Приватним підприємством «Інтеспортклуб».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно зволікав із наданням відповіді на лист ПП «Інтерспортклуб» та у зв'язку з чим неправомірно відмовив позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Заперечуючи проти позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що надаючи відповідь на лист відповідач діяв в межах повноважень, передбачених Законом України «Про місцеві державні адміністрації», а відтак підстави для скасування останньої відсутні.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 13 березня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

30.12.2014 Приватне підприємство «Інтерспортклуб» звернулося до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області із заявою №53 в якій просило: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га приватному підприємству «Інтерспортклуб» для функціонування спортивного клубу, пов'язаного з обслуговуванням жителів територіальної громади району, із земель водного фонду Запорізького району Запорізької області; укласти договір оренди вищевизначеної земельної ділянки з приватним підприємством «Інтерспортклуб»; дати дозвіл на виготовлення нормативної грошової оцінки на вищезазначену земельну ділянку. До заяви додано проект землеустрою та висновок державної землевпорядної експертизи.

За змістом відповіді Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, викладеної відповідачем у листі №3322/05-07 від 15.01.2015, останній зазначає про позитивне рішення райдержадміністрації щодо надання у користування земельної ділянки приватному підприємству «Інтерспортклуб» за наданим проектом землеустрою. Однак, з 01.01.2015 набули чинності ч. 3 та ч.4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якими визначено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Враховуючи, що на відповідну територію детальний план території не розроблений, відведення земельних ділянок для містобудівних потреб заборонено, а відтак Запорізькою РДА Запорізької області відмовлено у затвердженні землеустрою. Водночас повідомлено, що розгляд питання укладення договору оренди земельної ділянки з ПП «Інтерспортклуб» та надання дозволу на виготовлення нормативної грошової оцінки земельної ділянки можливе лише за умови затвердження райдержадміністрацією проекту землеустрою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Згідно ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. За правилами ч. 6 вказаної статті у разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надано проект землеустрою та висновок державної експертизи землевпорядної документації від 23.12.2014 №1715-14 (відмітка про врахування та усунення зауважень від 29.12.2014).

При цьому за правилами частини 6 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Однак, відповідач, отримавши лист №53 від 30.12.2014, надав відповідь лише 15.01.2015, що є порушенням двотижневого строку, визначеного статтею 123 ЗК України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас відповідачем не наведено належних та достатніх обґрунтувань щодо застосування положень законодавства, зокрема норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що діяли на момент надання відповіді, а не на час звернення позивача, з урахуванням того, що на запитання суду представник відповідача в судовому засіданні повідомив про відсутність недоліків доданої позивачем до листа документації.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених частиною третьою статті другої Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Разом з тим, суд зазначає, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, тобто невчинення дії, яку носій публічної влади зобов'язаний був вчинити.

За правилами частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною третьою статті 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді листа ПП «Інтерспортклуб» №53 від 30.12.2014, водночас бездіяльністю є пасивна поведінка відповідних осіб, а з матеріалів справи вбачається, що відповідачем вчинено дії щодо розгляду листа ПП «Інтерспортклуб», суд вбачає за доцільне вийти за межі позовних вимог в цій частині та задовольнити позов із застосуванням іншого засобу захисту прав позивача, а саме - визнати протиправними дії Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області в частині порушень строку розгляду листа ПП «Інтерспорклуб».

Стосовно вимоги позивача про скасування листа Запорізької РДА Запорізької області суд зазначає, що за змістом ч. 6 ст.123 ЗК України відповідач у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою приймає рішення про надання земельної ділянки у користування, водночас лист відповідача не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства, з огляду на що суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання протиправною відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою, викладену в листі Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області №3322/05-07 від 15.01.2015.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області затвердити проект землеустрою Приватному підприємству «Інтреспортклуб»; зобов'язання Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області надати дозвіл Приватному підприємству «Інтреспортклуб» на виготовлення нормативно-грошової оцінки землі на земельну ділянку площею 0,2500 га; зобов'язання Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області укласти договори оренди вказаної земельної ділянки з Приватним підприємством «Інтеспортклуб», суд зазначає, що вказані повноваження відповідача за своєю правовою природою є дискреційними повноваженнями державного органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також "Рекомендація R (80)2") під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів.).

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов'язання затвердити проекти землеустрою, надати дозвіл на виготовлення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, укласти договір оренди земельної ділянки є формою втручання в дискреційні повноваження відповідач та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відтак виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного підприємства «Інтерспортклуб» - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області в частині порушень строку розгляду листа Приватного підприємства «Інтерспортклуб».

Визнати протиправною відмову Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області у затвердженні проекту землеустрою, викладену в листі Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області.

Зобов'язати Запорізьку районну державну адміністрацію розглянути лист приватного підприємства «Інтерспортклуб» №53 від 30.12.2014 відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час звернення.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова