Справа № 589/103/15-а
Суддя: Сидорчук О. М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/103/15-а р.
Провадження № 2-а/589/29/15 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 р. м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Божко Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка та Шосткинському районі про визнання дій та рішення протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 р. до суду звернувся ОСОБА_1 та просив визнати неправомірними дії посадових осіб управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі та скасувати неправомірне рішення начальника даного управління щодо застосування до нього штрафних санкцій за неподання звітності.

Свої вимоги позивач обгрунтовує наступним. В листопаді 2014 р. до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Сумської області звернулись посадові особи Управління Пенсійного фонду м. Шостки та Шосткинського району щодо порушення адвокатом ОСОБА_1 правил адвокатської етики. З даного листа позивачу стало відомо, що 24.05.2013 р. рішенням № 769 на підставі п. 4 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застосовано за неподання звітності за 2012 р. штрафні санкції в сумі 170,00 гривень до ОСОБА_3, код НОМЕР_1. який мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Рішення про застосування штрафних санкцій приймалось на підставі акту від 14.05.2013 р. № 334 «Про неподання звітності до органів Пенсійного фонду України». Даним листом відповідач просив кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Сумської області вплинути на позивача (адвоката) та сприяти ліквідації існуючого за ним боргу перед бюджетом Пенсійного фонду України. Позивач вважає, що вищевказаний акт складений незаконно і не може мати відношення до нього. Зокрема, позивач вказує, що він, у 1995 р. звільнився з органів внутрішніх справ на пенсію. У 1996 р. отримав свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №136 від 26.02.96 р. З 2007 р. позивач зареєстрований та постійно мешкає з сім'єю в м. Суми. В період з 2008 р. по 2014 р. він постійно працював на посаді юрисконсульта ТОВ «Елга» в м. Шостка, а тому не був самозайнятою особою. Позивач наголошує, що він ніколи не реєструвався і не був фізичною особою-підприємцем.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Відповідач вказує, що відповідно до ч. 5 ст. 4, п.3 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ОСОБА_1 до 01.10.2013 р., до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з веденням адміністративної реформи», перебував на обліку в управлінні як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відповідач вважає, що позивач як фізична особа - підприємець (самозайнята особа) був зобов'язаний подати звіт до органів Пенсійного фонду України відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України № 22-2 від 08.10.2010 р.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Зі змісту рішення від 24.05.2013 р. № 769 "Про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" до органів Пенсійного фонду України" за підписом начальника управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Петіна І.Т. вирішено застосувати штрафні санкції за неподання звітності за 2012 р. до ОСОБА_3, код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.

З акту № 334 від 24.05.2013 р. про неподання звітності до органів Пенсійного фонду України вбачається, що ним зафіксовано неподання звітності приватним підприємцем ОСОБА_3, код ДРФО НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Згідно наданої позивачем довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 15.12.2014 р. він не значиться як фізична особа - підприємець.

Аналізуючи позицію сторін та надані ними докази, суд приходить до висновку, що головним питанням, що має бути з'ясовано, є питання ідентифікації позивача з особою, до якої вирішено застосувати штрафні санкції згідно рішення від 24.05.2013 р. № 769, оскільки не співпадає, ані написання прізвища, ані адреса проживання, ані статус позивача та особи, до якої штрафні санкції застосовано.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а саме: адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, і в даній справі тягар доказування правомірності свого рішення від 24.05.2013 р. № 769 покладався саме на відповідача, оскільки він заперечував проти позову. Зокрема, відповідач мав надати беззаперечні докази того, що рішення щодо застосування штрафних санцій прийняте по відношенню до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) безпосередньо має відношення до позивача в даній справі ОСОБА_1, який зареєстрований та проживає в м. Суми та не є фізичною особою - підприємцем. Таких доказів суду не надано. Відсутні також належні та допустимі докази того, що саме позивач перебува на обліку як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В судовому засіданні представник відповідача на запитання головуючого відповіла, що за будь-які інші періоди позивач звітності не подавав і за це до юридичної відповідальності ніколи не притягувався.

Водночас, позивач сам визнає, що рішення відповідача не може мати відношення до нього, а стосується особи з іншим прізвищем, іншим місцем проживання та яка, на відміну від позивача, має статус фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З надатих суду доказів не вбачається, що рішенням відповідача були порушені права, свободи або інтереси безпосередньо позивача ОСОБА_1, оскільки зміст цього рішення свідчить про можливе порушення прав, свободи або інтересів іншої фізичної особи.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 159 - 163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.М. Сидорчук