Справа № 301/574/15-а
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/574/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іршавської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд із адміністративним позовом до Іршавської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, скасування рішення ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання Іршавської міської ради №1686 від 19.02.2015 року та зобов'язання надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, розташованої в АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що позивач звертався до Іршавської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0710 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_1. Разом із клопотанням були подані відповідні графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельної ділянки.

Рішенням ХІ сесії Іршавської міської ради від 17 грудня 2014 року у задоволенні клопотання позивача було відмовлено без зазначення підстав та мотивів такої відмови.

Постановою Іршавського районного суду від 13.02.2015 року вказане рішення Іршавської міської ради скасоване як незаконне, дії суб'єкта владних повноважень визнані протиправними і зобов'язано на засіданні чергової сесії розглянути та задовольнити подане клопотання ОСОБА_1 щодо відведення йому у власність бажаної земельної ділянки.

Рішення суду від 13.01.2015 року Іршавською міською радою оскаржено не було, тому 22 лютого 2015 року постанова набула законної сили.

Після цього ОСОБА_1 повторно звернувся до Іршавської міської ради із заявою «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 відповідно до поданої конфігурації» та разом із доданими графічними матеріалами, однак рішенням №1686 від 19 лютого 2015 року ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання у задоволенні клопотання було відмовлено з підстав, передбачених ст.26 п.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 158 ЗК України.

Позивач вважає вказане рішення немотивованим і таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує його права та законні інтереси щодо отримання ним у власність земельної ділянки.

Просив суд визнати протиправними дії Іршавської міської ради щодо відмови у задоволенні поданого ним клопотання, скасувати рішення ХІ сесії VI скликання третього пленарного засідання Іршавської міської ради №1686 від 19.02.2015 року та зобов'язати Іршавську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, передана у користування позивача у 1976 році. Позивач збудував на вказаній ділянці житловий будинок, який прийнятий в експлуатацію та зареєстрований на праві власності в цілому за позивачем. Маючи право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, позивач звернувся до міської ради за дозволом на розробку проекту землеустрою. Міська рада вдруге відмовила у клопотанні позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою без зазначення причин такої відмови. Вважала, що рішення міськради №1686 від 19 лютого 2015 року є протиправним і таким, що порушує права позивача на отримання у власність земельної ділянки. Просила визнати дії відповідача щодо відмови у задоволенні клопотання позивача протиправними, скасувати рішення міськради №1686 від 19 лютого 2015 року та зобов'язати міськраду надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Представник Іршавської міської ради - суб'єкт владних повноважень - в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подав. Подав заяву про розгляд справи по суті в його відсутності (а.с. 14, 15).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 14 та ст. 41 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

У судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка в АДРЕСА_1, була надана позивачу ОСОБА_1 для забудови на підставі рішення Іршавського міськвиконкому №30 від 26.03.1976 року. На підставі дозволу на проведення будівельних робіт №30-113к-1 позивачем на вказаній земельній ділянці збудовано житловий будинок; на підставі договору забудови від 27.10.1976 року №3073, технічної документації та акту прийняття до експлуатації, затвердженого рішенням виконкому Іршавської міськради №265 від 24.10.1986 року, позивач ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці в АДРЕСА_1. ( а.с.19-23). Право власності позивача на житловий будинок підтверджується також свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.08.2012 року (а.с.17-18).

Постановою Іршавського районного суду від 13 лютого 2015 року задоволено позов ОСОБА_1, яким скасовано рішенням ХІ сесії Іршавської міської ради від 17.12.2014 року у частині відмови в задоволенні клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки площею орієнтовно 0,0710 га в межах АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, визнано протиправними дії Іршавської міської ради щодо відмови у задоволенні вказаного клопотання, а також зобов'язано внести та розглянути на засіданні чергової сесії подане позивачем клопотання (а.с. 3-4).

У лютому 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Іршавської міської ради із заявою «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 відповідно до поданої конфігурації».

З пояснень позивача вбачається, що до клопотання ним були додані графічні матеріали на підтвердження бажаного місця розташування земельної ділянки.

Однак, рішенням ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання №1686 від 19 лютого 2015 року вказане клопотання позивача залишено без задоволення (а.с. 5).

Згідно до ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, частиною 7 ст.118 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав, при наявності яких може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка позивачу була виділена для будівництва у 1976 році і якою позивач користується майже 40 років,Іршавською міською радою не наведено жодної з підстав передбачених ч.7 ст.118 ЗК України.

В оскаржуваному рішенні Іршавської міської ради №1686 від 19.02.2015 року як підставу відмови у задоволенні заяви позивача зазначено норму ст. 158 ЗК України, в якій вказано органи, що вирішують земельні спори, а також п.34 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» - щодо виключної компетенції органу місцевого самоврядування розглядати питання регулювання земельних відносин.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог, не навів суду докази законності та обґрунтованості прийняття оскаржуваного рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи дотримання відповідачем вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги є вмотивованими, обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки діяв всупереч Конституції України та законам, що регулюють земельні правовідносини, тому адміністративний позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про скасування рішення міськради №1686 від 19 лютого 2015 року підлягає задоволенню.

Згідно ст.25 та п.34 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні та міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Системний аналіз норм ст.ст. 116, 118 ЗК України дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗКоргани приймають одне з відповідних рішень.

Оскільки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, оскільки таке відбувається тільки після виготовлення технічної документації, її погодження з компетентними органами, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками/землекористувачами, затвердження проекту землеустрою міською радою, суд вважає з метою повного захисту прав позивача задовольнити також і позовну вимогу про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Керуючись ст. ст. 14, 19, 41 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 118 ЗК України, ст. ст. 6, 7, 11, 17, 69-71, 79, 86, 159-163, 167, 186 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Іршавської міської ради щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати рішення ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання Іршавської міської ради №1686 від 19 лютого 2015 року щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Іршавську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського адміністративного апеляційного суду через Іршавський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча: М. О. Пітерських