Справа № 2а-6002/11/1070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/9991/33129/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Київської обласної митниці на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Фабрика "Комбі" до Київської обласної митниці про скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2012 року відмовлено в позові приватного акціонерного товариства "Фабрика "Комбі" до Київської обласної митниці про скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано пункт 7 Рішення про визначення країни походження товару №125/000003/2011/0084 від 22.07.2011 року. Визнано недійсною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125/000003/1/00156 від 25.07.2011 року. Зобов'язано Київську обласну митницю розглянути питання щодо відновлення до товару, що надійшов на адресу АТ Фабрика «Комбі» з Російської Федерації по вантажно-митній декларації №125120105/2011/190505 22.07.2011 року, режиму вільної торгівлі, шляхом застосування « 065» преференції у вигляді « 0» ставки ввізного мита.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням апеляційного суду, відповідач звернувся з касаційною скаргою та просить його скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, приватним акціонерним товариством «Фабрика «Комбі» 22.07.2011 року була подана вантажна митна декларація №125120105/2011/190505 для здійснення митного оформлення товарів «каталоги відтінків з локонами (петлями) штучного волосся «Елітан» (код УКТ ЗЕД ) із застосуванням « 065» преференції по ввізному миту.

Код товару у графі 33 вищевказаної ВМД було зазначено відповідно до попередніх рішень щодо класифікації та кодування товару в УКТ ЗЕД від 13.05.2011 року № ПРК-125-00012-11, № ПРК-125-000018-11, які були винесені відділом контролю митної вартості та класифікації товарів Київської обласної митниці.

Для прийняття попереднього рішення про класифікацію та кодування в УКТ ЗЕД товару (каталог відтінків з локонами штучного волосся «Елітан 100+2») до відділу було надано звернення, контракт та зразок товару.

Не зважаючи на подані позивачем документи, Київською обласною митницею відмовлено позивачу у митному оформленні товару з наданням преференцій « 065» по миту на підставі Рішення про визначення країни походження товару №125/000003/2011/0084 від 22.07.2011 року та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125/000003/1/00156.

Відмовляючи у застосуванні режиму вільної торгівлі, відповідач послався на п.7 оскаржуваного рішення: порушення позивачем вимог п. 9 Правил в частині «невідповідності коду товару в гр. 33 ВМД коду товару в гр.9 Сертифікату та відсутності в гр.1, 2 Сертифікату поштових адрес».

Так, судом першої інстанції визначено, що позивач, зазначивши в графі 33 ВМД №125120105/2011/190505 код товару, який було визначено митницею, погодився з даним кодом та автоматично підтвердив правильність визначення даного коду згідно УКТ ЗЕД.

Натомість суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

У відповідності до ч.2 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997р. №574, ст.1 Митного кодексу України вантажна митна декларація - це письмова заява встановленої форми, що подається митному органу на паперовому носії або як електронний документ (електронна ВМД) і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування та сплати податків, зборів та інших платежів.

За вимогами ч.2 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації (затвердженої Наказом Державної митної служби України №307 від 09.07.97р.), в частині порядку заповнення Графи 33 «Код товару» вказано, що якщо не передбачено інше, то в першому підрозділі графи зазначаються перші 8 знаків коду товару згідно з УКТЗЕД. У другому підрозділі графи зазначаються дев'ятий та десятий знаки коду товару згідно з УКТЗЕД.

Згідно із ст.1 Порядку прийняття попередніх рішень про класифікацію та кодування товарів в УКТЗЕД, затвердженого Наказом Держмитслужби України 04.04.2005 за №238 (із змінами, внесеними наказом Держмитслужби України від 05.03.2007 №187) класифікація товарів - це визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, тобто віднесення товару до визначеної десятизначної товарної підкатегорії за УКТЗЕД, до якої товар належить відповідно до Основних правил інтерпретації класифікації товарів і вимог УКТЗЕД.

Обов'язок щодо класифікації товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД у відповідності до вимогст.313 Митного кодексу України, покладається виключно на митні органи. Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими для підприємств і громадян.

Тобто, графа 33 ВМД «Код товару» повинна містити визначений митницею код, що зобов'язаний відобразити декларант, однак це в жодному разі не означає згоди декларанта з правильністю визначення митним органом коду товару.

Режим вільної торгівлі між Україною та Російською Федерацією встановлено Угодою про торгівлю від 24.06.1993р., що набула чинності 21.02.1994р.

Стаття 1 зазначеної Угоди передбачає, що Договірні сторони не застосовують мито, податки і збори, які мають еквівалентний вплив на експорт та/або імпорт товарів, що походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митної території іншої Договірної Сторони.

Країна походження товару визначається відповідно до Рішення про Правила визначення походження товарів, підписані Договірними країнами 30.11.2000р.

Згідно з п. 21 Правил, до товарів може застосовуватися (відновлюватися) режим вільної торгівлі на митних територіях держав-учасниць Угоди за умови одержання належного посвідчення про їхнє походження (за формою СТ-1) чи інших необхідних документів протягом одного року з дати митного оформлення.

Згідно із ст. 284 Митного кодексу України, до товарів може застосовуватися (відновлюватися) режим найбільшого сприяння за умови одержання належним чином оформленого посвідчення про їх походження не пізніше ніж через один рік з дати здійснення митного оформлення.

Відповідно до п.9 Правил, товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав-учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цими Правилами, а також: а) експортується на підставі договору/контракту між резидентом однієї з держав-учасниць Угоди, і резидентом іншої держави-учасниці Угоди і ввозиться з митної території однієї держави-учасниці на митну територію іншої держави-учасниці Угоди; б) ввозиться фізичною особою-резидентом держави-учасниці Угоди з митної території однієї з держав-учасниць на митну територію іншої держави-учасниці Угоди.

Відповідно до статті 282 Митного кодексу України та п. 10 Правил, для підтвердження країни походження товару в конкретній державі-учасниці Угоди необхідне подання митним органам країни ввозу сертифіката про походження товару форми СТ-1 (додаток 2, що є невід'ємною частиною цих Правил) чи декларації про походження товару.

Таким чином, як вірно враховано апеляційним судом, товар може користуватися режимом вільної торгівлі у разі, коли митним органам подано сертифікат про походження цього товару, який підтверджує країну походження товару - Учасниці Угоди.

У відповідності до ст. 283 МКУ, у разі виникнення сумнівів з приводу достовірності сертифіката чи відомостей, що в ньому містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до органу, що видав сертифікат, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, з проханням про надання додаткових відомостей.

Товар не вважається таким, що походить з відповідної країни, доти, доки митні органи у випадках, встановлених цим Кодексом, не одержать належним чином оформлений сертифікат про походження товару або затребувані ними додаткові відомості.

Згідно з п. 4.2 Порядку роботи відділу митних платежів регіональної митниці, митниці при здійсненні контролю за правильністю визначення країни походження товарів, що переміщується через митний корон Украйни, та прийняття рішень про визначення країни походження товару, затвердженого наказом Держаної митної служби України від 09 листопада 2009 року № 1070, рішення про відновлення режиму вільної торгівлі приймається після підтвердження уповноваженим органом достовірності (автентичності) сертифіката (у тому числі преференційного) чи відомостей, що в ньому міститься, або на підставі інформації (документів) уповноваженого органу, що видав преференційний сертифікат, яка уточнює відомості, зазначені у преференційному сертифікаті.

Як вбачається з листа Московської ТПП від 05.09.11р. №3033-1/1379, Московська ТПП надала підтвердження достовірності відомостей, що містяться в поданому позивачем Сертифікаті СТ-1.

Таким чином, Київською обласною митницею на виконання п. 21 Правил було отримано як належним чином оформлений Сертифікат форми СТ-1, так і додаткове підтвердження відомостей уповноваженого органу Російської Федерації - Московської ТПП, про походження спірного товару з Договірної країни - Російської Федерації.

Тобто, Київською обласною митницею було отримано додаткові відомості про підтвердження країни походження товару.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання відповідача на лист Державної митної служби від 03.03.2005 року №35/35-1170-ЕП, в якому зазначається, що для застосування режиму вільної торгівлі код товару за товарною номенклатурою, задекларований у вантажній митній декларації, повинен відповідати коду товарної номенклатури, зазначеної у графі 9 сертифіката походження, оскільки зазначений лист не є нормативно-правовим актом. Крім того, жодним Законом або підзаконним актом не встановлена зазначена вимога. Одним із головних критеріїв можливості застосування режиму вільної торгівлі, є встановлення країни походження, що і було зроблено митним органом.

Колегія суддів звертає увагу на п.7 спірного Рішення про визначення країни походження від 22.07.2011 року, в якому Київська обласна митниця зазначила, що правильність визначення країни походження підтверджена.

Колегія суддів також не може погодитись з посиланням відповідача на п. 20 Правил визначення країни походження товарів, як на підставу не застосовувати « 065» преференції по миту. Оскільки в цьому пункті мова йде тільки про те, що ненадання правильно оформленого сертифіката походження товару чи відомостей про походження товару не є підставою для їхньої затримки митними органами. Однак, в даному випадку країна походження митним органом була підтверджена, додаткова відповідь щодо дійсності сертифікату Московською ТПП була надана.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідачем прийняте необґрунтоване Рішення про визначення країни походження товару №125/000003/2011/0084 від 22.07.2011 року та неправомірно відмовлено в митному оформленні товарів.

Що ж стосується відсутності в графах 1 та 2 Сертифікату поштових адрес TOB «Колор-Текс» та AT «Фабрика «Комбі», як відправника/експортера та одержувача/імпортера, то слід зазначати наступне.

Як вбачається з гр.2 Сертифікату, адресою одержувача AT «Фабрика «Комбі» зазначено її місцезнаходження -07342, Україна, Київська обл., Вишгородський р-н, с.Пірнове, вул.Київська, 29. Вказана адреса є також поштовою адресою позивача, на яку йому надходить поштова кореспонденція від контрагентів.

Що ж стосується зазначення в гр.2 Сертифікату поштової адреси відправника спірного товару - TOB «Колор-Текс» (109472, Російська Федерація, м.Москва, вул.Ташкентська, 6.24. к.1), то така адреса є адресою реєстрації юридичної особи в Російській Федерації, що також повністю відповідає вимогам п.12 Правил, оскільки у відповідності до його положень, у випадку не зазначення поштової адреси відправника, допускається запис адреси відповідно Свідоцтва про реєстрацію підприємства.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок апеляційного суду про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним та скасування пункту 7 Рішення про визначення країни походження товару №125/000003/2011/0084 від 22.07.2011 року, визнання недійсним та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125/000003/1/00156 від 25.07.2011 року.

Поряд з цим, колегія суддів погоджує висновок апеляційного суду про відмову в позові щодо повернення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплаченого державного мита у сумі 9 831,28 грн., оскільки позивачем не дотримано Порядок взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, затверджений спільним наказом Державної митної служби України та Державним казначейством України від 20.07.2007 року №611/147.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання Київську обласну митницю відновити до товару, що надійшов на адресу АТ Фабрика «Комбі» з Російської Федерації по вантажно-митній декларації №125120105/2011/190505 22.07.2011 року, режиму вільної торгівлі, шляхом застосування « 065» преференції у вигляді « 0» ставки ввізного мита, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, до виключної компетенції Київської обласної митниці належить прийняття рішення щодо встановлення режиму вільної торгівлі, шляхом застосування « 065» преференції у вигляді « 0» ставки ввізного мита, а тому суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції органів митної служби. Суд може за наявності достатніх правових підстав лише зобов'язати відповідача розглянути питання щодо відновлення до товару, що надійшов на адресу АТ Фабрика «Комбі» з Російської Федерації по вантажно-митній декларації №125120105/2011/190505 22.07.2011 року, режиму вільної торгівлі, шляхом застосування « 065» преференції у вигляді « 0» ставки ввізного мита.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної вірно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської обласної митниці залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: