Справа № 808/817/15
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року 10:00Справа № 808/817/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до: Мелітопольської об'єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: скасування вимоги про сплату боргу від 12.11.2014 №Ф-16 та рішення про застосування штрафних санкцій від 25.11.2014 №00391702,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2015 Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мелітопольської об'єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач) про скасування вимоги про сплату боргу від 12.11.2014 №Ф-16 та рішення про застосування штрафних санкцій від 25.11.2014 №00391702.

Ухвалою суду від 09.02.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №808/817/15, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 24.02.2015.

Ухвалою суду від 24.02.2015 провадження у справі зупинялося за клопотанням позивача до 24.03.2015.

24.03.2015 провадження у справі поновлено.

Позивач у судове засідання не з'явився, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Згідно з позовною заявою просить скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2014 №Ф-16 та рішення про застосування штрафних санкцій від 25.11.2014 №00391702.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою звернення позивача з позовом є незаконне донарахування відповідачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 2011-2013 роки. Таке донарахування здійснено відповідачем шляхом самостійного перерозподілу податковим органом річної суми доходу (прибутку) позивача по місяцям, використовуючи виключно метод першої подій - дати понесення витрат на придбання ТМЦ не пов'язуючи їх з датою отримання доходу від продажу таких ТМЦ. Зазначене суперечить вимогам діючого податкового законодавства. При цьому, податковим органом для визначення чистого оподатковуваного доходу позивача застосовано не передбачений законом місячний звітній період. Вважає висновки податкового органу щодо порушення позивачем п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI та п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України необґрунтованими, а спірні рішення та вимогу такими, що прийнятті з порушенням вимог діючого законодавства. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, направив суду письмові заперечення на позов та клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до заперечень вважає висновки податкової про порушення позивачем п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI та п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України обґрунтованими, а спірні вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2014 №Ф-16 та рішення про застосування штрафних санкцій від 25.11.2014 №00391702 правомірними. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями відповідача у період з 24.10.2014 по 06.11.2014 проведена документальна планова виїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт перевірки №2716/08-32-1702/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлені порушення:

- п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України в частині правильності визначення валового доходу та валових витрат за 2011 рік та надані недостовірні (перекручені) дані в декларації про доходи, одержаних на протязі 2011 року стосовно розміру валового доходу та валових витрат;

- п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон України від 08.07.2010 №2464-VI), що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за самозайняту особу (34,7%) на загальну суму 59 585 грн. 75 коп., у т.ч. по періодах:

за 2011 рік: лютий на суму - 5 550 грн. 96 коп.; за березень на суму - 5 027 грн. 34 коп.; за травень на суму - 5 663 грн. 04 коп.; за червень на суму - 5 663 грн. 04 коп.; за липень на суму - 5 229 грн. 29 коп.; за серпень на суму - 1 868 грн. 02 коп.; за вересень на суму - 433,75 грн.; за жовтень на суму - 433 грн. 75 коп.; за листопад на суму - 433 грн. 75 коп.; за грудень на суму - 5 488 грн. 85 коп.;

за 2012 рік: за січень на суму - 433 грн. 75 коп.; за лютий на суму - 433 грн. 75 коп.; за березень на суму - 5 895 грн. 88 коп.; за квітень на суму - 6 019 грн. 51 коп.; за вересень на суму - 3 903 грн. 75 коп.; за листопад на суму - 6 161 грн. 33 коп.;

за 2013 рік: на суму - 109 грн. 14 коп.; за березень на суму - 398 грн. 01 коп.; за червень на суму - 398 грн. 01 коп.; за липень на суму - 6 368 грн. 14 коп.; за жовтень на суму - 398 грн. 01 коп.

На підставі матеріалів перевірки були винесенні:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2014 №Ф-16 зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 59 585 грн. 75 коп.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.11.2014 №00391702 в розмірі 28 729 грн. 85 коп. (50% від суми донарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Зазначені рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарг позивача останні залишенні без задоволення, а оскаржувані спірні рішення - без змін (рішення ДФС України №525/Т/99-99-10-01-07-15 від 25.01.2015, та рішення ГУ ДФС у Запорізькій області №444/7/08-01-10-04-13 від 23.01.2014).

Не погодившись з винесеними вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2014 №Ф-16 та рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 25.11.2014 №00391702 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи та актом перевірки, самозайнята особа ОСОБА_1 отримав в Мелітопольському міськрайонному управлінні юстиції Запорізької області 12.05.1995 свідоцтво про державну реєстрацію, номер запису про реєстрацію №62446976, код основного виду економічної діяльності -46.12 - діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами.

В період з 01.01.2011 по 31.12.2013 позивач здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено ст.177 Податкового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 здійснював діяльність з дрібнооптової торгівлі мінеральними добривами. Відповідно до укладених договорів у період з 01.01.2011 по 31.12.2013 здійснювалась попередня закупка оптових партій мінеральних добрив, які в подальшому реалізовувались на протязі календарного року сільськогосподарським виробникам з оплатою в безготівковій формі. Придбання та продаж мінеральних добрив відбувався в різних місяцях календарного року, що підтверджується банківськими виписками, рахунками фактурами, видатковими та податковими накладними.

В перевіряємий період, порядок сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було визначено Законом України від 08.07.2010 №2464-VI та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 N 21-5 (далі Інструкція №21-5)

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 та ч.11 ст. 8 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок у розмірі 34,7 % сум доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.4.5.1 Інструкції N 21-5 обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій та отриманих від податкових органів відомостей про результати перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 4.5.2 пункту 4.5 розділу IV Інструкції №21-5 фізичні особи - підприємці, які знаходяться на загальній системі оподаткування, сплачують єдиний внесок протягом року до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада у вигляді авансових платежів в розмірі 25 відсотків річної суми єдиного внеску, обчисленої від суми, визначеної податковими органами для сплати авансових сум податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний рік до 10 лютого наступного року, на підставі даних річної податкової декларації.

Отже, нарахування єдиного внеску приватними підприємцями здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (дохід за рік) на доходи фізичних осіб, з урахуванням порядку визначення чистого доходу приватного підприємця визначеного за правилами податкового законодавства.

До 01.04.2011 порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю регулювався Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», розділом IV (далі - Декрет №13-92) та Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом ГДПІ від 21.04.1993 N 12.

Відповідно до ст.13 Декрету №13-92 загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з отриманням такого доходу.

Тобто, для обчислення оподатковуваного доходу фізична особа - підприємець повинна мати документи, що підтверджують фактично понесені ним витрати. Документально підтвердженими витратами вважаються оплачені витрати поточного звітного періоду, а також попередніх періодів, якщо вони стосуються доходу, отриманого протягом звітного періоду, та підтверджені відповідними документами.

З 01.04.2014 порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності регулюється ст.177 розділу IV Податкового кодексу України.

Згідно з п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції до 31.12.2014), витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Витратами операційної діяльності, відповідно до п.138.1.1 ст.138 Податкового кодексу України, є собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів складається з витрат прямо пов'язаних з виробництвом, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; загально виробничих витрат, інш.

До складу прямих матеріальних витрат, відповідно до п.138.8.1 ст. 138 Податкового кодексу України, включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару.

Тобто, для віднесення витрат до складу валових, необхідно дотримання наступних умов: вони повинні бути документально підтверджені; пов'язані із господарською діяльністю підприємця; повинні бути безпосередньо пов'язані із отриманням доходів; включитись до витрат операційної діяльності відповідно до розділу III Податкового кодексу України; повинні бути фактично оплачені.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 здійснював діяльність з дрібнооптової торгівлі мінеральними добривами. Придбання та подальший продаж мінеральних добрив здійснювався в різних календарних місяцях одного року, що підтверджується банківськими виписками, рахунками фактурами, видатковими та податковими накладними. Але, на виконання вимог п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України позивач відобразив витрати тільки в тій сумі і в тому періоді, в якому безпосередньо отримано прибуток.

Таким чином, позивач відобразив витрати відповідно до вимог пп.138.1.1 п.138.1, п.138.4 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, та вимог ведення книги обліку доходів і витрат, визначених Наказом ДПАУ № 1025 від 24.12.2010 та в подальшому наказом Міністерства доходів і зборів № 481 від 16.09.2013.

Крім того, відповідно до абз. 3,5 ч.8 ст.9 Закону України № 2464-VI від 08.7.2010 платники єдиного внеску, зазначені у п.4 ч.1 ст. 4 цього Закону (фізичні особи - підприємці), зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року. Для таких платників звітним періодом є календарний рік.

Розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для платника визначеного п.4 ч. 1 ст.4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI, як зазначалось вище становить 34,7 % від бази нарахування.

Базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб (п.2 ч. 1 ст.7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI).

Сума доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб визначається за рік, як чистий дохід (різниця між загальним річним доходом і витратами) (ст.177 Податкового кодексу України).

Разом з вищевказаними нормами питання порядку і сплати єдиного внеску регулювалось також Інструкцією № 21-5 (регулювала питання за 2012 і частково 2013 роки), та наказом Міністерства доходів і зборів № 455 від 09.09.2013.

Фізичні особи - підприємці розраховують суму єдиного внеску з суми доходів за рік на підставі річної податкової декларації (п.4.5.2. Постанови Правління ПФУ та ч.1 п.4.5. Наказу Міндоходів і зборів).

Форма і порядок заповнення річної податкової декларації були передбачені Наказом Міністерства фінансів №1395 від 07.11.2011 «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи» (діяв до 11.12.2013), та наказом Міндоходів і зборів № 793 від 11.12.2013 «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи» (який діє з 11.12.2013).

Виходячи з вимог зазначених актів, в податковій декларації за рік вказується середньомісячний дохід (рядок 01, розділ ІІ Додатку 5 до Декларації «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності»).

З аналізу вищевказаних норм, платник єдиного внеску фізична особа - підприємець, розраховує розмір єдиного внеску із розміру доходу за рік та сплачує його в розмірі 34,7 % від річного доходу, вказаного в податковій декларації. В звіті з єдиного внеску вказуються суми середньомісячного доходу визначені в податковій декларації.

Надані звіти та матеріали акта перевірки свідчать, що ФОП ОСОБА_1 подавав за 2011, 2012 та 2013 роки звіти з єдиного соціального внеску із зазначенням сум доходу, на яку нараховується єдиний внесок, відповідно до сум, вказаних в податкових деклараціях, нарахував відсоток, передбачений законодавством, у розмірі 34,7 % від річного доходу.

Проведеною перевіркою також підтверджуються показники Декларації про майновий стан і доходи. На ст.9, 10 акта перевірки, зазначено, що проведеною перевіркою не виявлено розбіжностей розміру середньомісячного річного оподатковуваного доходу задекларованого ФОП ОСОБА_1 та за даними перевірки. В п.2.1.5 акта перевірки зазначено, що податкові зобов'язання ОСОБА_1 по податку на доходи фізичних осіб сплачені в повному обсягу та своєчасно.

Крім того, рішенням про застосування штрафних санкцій від 25.11.2014 № 00391702 застосовано штраф у розмірі 28729,85грн., що становить 50% від донарахованої суми єдиного внеску 59585,75грн.

Підпунктом 3 пункту 11 ст.25 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI передбачено, що за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як було зазначено вище, відповідно до абз.3,5 ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI приватні підприємці, що перебувають на загальній системі оподаткування, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, звітним періодом для приватного підприємства є рік.

Донарахування зобов'язань зі сплати єдиного внеску здійснено за період 2011, 2012, 2013 роки. Тобто, донарахування відповідачем своєчасно не нарахованого єдиного внеску здійснено за три звітних періоди. Таким чином, сума застосованої штрафної санкції не може перевищувати 15% від донарахованої суми єдиного соціального внеску.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач не довів правомірність своїх висновків, викладених в акті перевірки про порушення позивачем п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI та п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а тому спірна вимога та рішення є такими, що прийнятті з порушенням вимог діючого законодавства та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 158, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Мелітопольської об'єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2014 №Ф-16 та рішення про застосування штрафних санкцій від 25.11.2014 №00391702,- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Мелітопольської об'єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2014 №Ф-16 зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 59 585 грн. 75 коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення Мелітопольської об'єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.11.2014 №00391702 в сумі 28 729 грн. 85 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Садовий