Справа № 138/2005/14-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/800/51526/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М.,

Бутенка В.І.,

Штульман І.В.,

розглянувши в касаційному порядку в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області (далі - УПФ) про призначення пенсії на пільгових умовах за касаційною скаргою представника відповідача на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив визнати протиправними дії УПФ щодо відмови в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) та зобов'язати призначити таку пенсію з 3 грудня 2013 року.

Посилався на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , тому має правові підстави до призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії УПФ щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до частини першої статті 55 Закону №796-XII. Зобов'язано відповідача призначити з 16 листопада 2013 року пенсію ОСОБА_4 зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до частини першої статті 55 Закону №796-XII.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. У зв'язку з досягненням 50 річного віку він звернувся до УПФ з вимогою про призначення пенсії на підставі Закону №796-ХІІ, проте рішенням від 28 квітня 2014 року йому відмовлено, з посиланням на те, що архівні документи, надані позивачем містять виправлення, відсутні дані про доплату за роботу в зоні відчуження.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відмова у призначенні пенсії не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Висновок судів в цій частині відповідає вимогам закону. Зокрема, статтею 55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для отримання державних пенсій.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менш, ніж 5 календарних днів, - передбачено зменшення віку на 10 років.

Виходячи з положень зазначеної норми, право на зниження пенсійного віку на 10 років надається при умові, якщо особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та пропрацювала певну кількість календарних днів у зоні відчуження.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), про що свідчить посвідчення від 12 листопада 2013 року, витяг з наказу про відрядження в зону відчуження 2 травня 1986 року, архівна довідка про нарахування заробітної плати з 1986 року по 1990 роки, командироване посвідчення про перебування в зоні відчуження 1 день.

Зазначені документи підтверджують статус позивача як особи, яка є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

На час розгляду справи, представником відповідача не надано, як того вимагає частина друга статті 71 КАС України, доказів, що документи представлені позивачем є фіктивними, чи такими, що не відповідають дійсності.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, ОСОБА_4 мав право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Проте суди попередніх інстанцій припустилися помилки при визначенні способу захисту порушеного права.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України. Відповідно до пункту 2 частини першої цієї норми, у разі задоволення адміністративного позову, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб'єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються законами України №796-ХІІ., від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до положень зазначених нормативних актів, зокрема частини третьої статті 55 Закону № 796-ХІІ (у редакції Закону України від 17.11.2005 року № 3108-ІV), частини п'ятої статті 45 Закону № 1058-ІV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

На підставі зазначених нормативних актів, УПФ при вирішенні питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку наділене дискреційними повноваженнями.

Суди попередніх інстанцій не встановили, чи позивач виконав всі приписи законодавства щодо призначення пенсії, а УПФ у відповідь необґрунтовано й незаконно не ухвалило необхідне рішення.

Фактично судами перевірялися вимоги про право ОСОБА_4 на пенсію із зменшенням пенсійного віку, тому рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають зміні в частині визначення способу захисту порушеного права. Із зобов'язання УПФ в призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на зобов'язання прийняти рішення про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з урахуванням положень Закону України № 796-ХІІ та встановлених судом обставин.

В решті судові рішення є законними і обґрунтованими.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року змінити в частині способу захисту порушеного права.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Могилеві-Подільському та Могилів-Подільському районі Вінницької області розглянути заяву ОСОБА_4 від 03 грудня 2013 року про призначення пенсії і з урахуванням обставин, які підтверджують факт роботи в зоні відчуження: витяг з наказу про відрядження в зону відчуження 2 травня 1986 року, архівна довідка про нарахування заробітної плати з 1986 року по 1990 роки, командироване посвідчення про перебування в зоні відчуження 1 день, на підставі Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», прийняти рішення.

В решті судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман