Справа № 539/307/15-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2015 р. Справа № 539/307/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Бершова Г.Є.
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.02.2015р. по справі № 539/307/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області
про відмову у перерахунку та виплаті пенсії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії.
Свій позов мотивував тим, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1- ї категорії та інвалідом ІІ групи. Інвалідність виникла внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військового обов`язку по ліквідації аварії на ЧАЕС. Отримує пенсію по інвалідності через УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.02.2015 року позов задоволено. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки №14 від 12.12.2014 року - протиправною. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати і сплачувати йому пенсію відповідно до довідки№14 від 12.12.2014 року, починаючи з 12.12.2014 року з урахуванням сплаченого.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, він просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача та представник відповідача у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, просили провести розгляд справи без їх участі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 29.07.1982 року позивач працював на УВКСБ «Полтаваоблагропостач», звідки 01.06.1986 року був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував з 01.06.1986 року по 07.08.1986 року.
Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України (а.с.10) по архівних документах військової частини №61606 ОСОБА_1 перебував у складі в/ч 61606, виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у різних населених пунктах: с.Оране, м. Чорнобиль, на рубежи "Балхаш-1", с. Каменка, с. Корогод, с. Копачи, 4.енергоблок ЧАЕС, м.Прип`ять, прокладка траси для " Касаусанди", яки знаходяться у 30 км зоні ЧАЕС.
Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 08.08.1986 року позивач повернувся до попереднього місця роботи, де йому була нарахована та виплачена заробітна плата за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На даному підприємстві він працював до звільнення на пенсію.
Отримавши захворювання під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 отримав 2 групу інвалідності 10.04.2010 року та отримував пенсії через УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі.
Згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.07.2010 року позивач отримував пенсію у відповідності до ст.54 ч.4 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Дану пенсію він отримував до листопада 2011 року, після чого, з невідомих йому причин, виплата пенсії відповідно до рішення суду була призупинена. Прийнято постанову КМ України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі вищевказаної постанови органами Пенсійного фонду України розпочато перерахунки пенсій інвалідам-ліквідаторам з 01.01.2012 року.
ОСОБА_1 стало відомо, що заробітна плата на підприємстві за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була йому нарахована та виплачена без врахування документів, які на той час були під грифом «таємно» та для службового користування і діяли на той час.
З приводу отримання довідки про заробітну плату за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для подачі її до УПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі позивач звернувся до УВКСБ «Полтаваоблагропостач», звідки 01.06.1986 призивався на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і така довідка для обчислення пенсії йому видана та подана ним до УПФУ в м.Лубни та Лубенському районі.
На даному підприємстві заробітна плата за час перебування ним на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була перерахована з врахуванням нормативних документів, які діяли на час перебування позивача на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видана йому довідка №14 від 12.12.2014 року з перерахованою заробітною платою для подачі її до УПФ України в м.Лубнах та Лубенському районі для нарахування пенсії у відповідності до постанови КМ України №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».
З даною довідкою позивач 12.12.2014 року звернувся до УПФУ в м.Лубнах та Лубенському районі з приводу перерахунку та виплати йому пенсії, але 30.01.2015 року позивач отримав лист відповідача з відмовою у перерахунку пенсії на підставі зазначеної довідки, оскільки обчислення заробітку проведено з порушенням чинного законодавства.
Не погодившись з відмовою в перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, позивач звернувся за захистом прав до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем на виконання вимог частини 2 статті 71 КАС України не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідці про заробіток позивача, виданої УВКСБ «Полтаваоблагропостач» від 12.12.2014 року, містять неправдиві або недостовірні дані.
В доводах апеляційної скарги відповідач зазначив, що довідка про заробітну плату в зоні відчуження № 14 від 12.12.2014 року видана та розрахована з порушенням норм законодавства.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Відповідно до п.7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3).
Колегія суддів зазначає, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156, тобто проводилась за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на ІІІ, ІІ, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5, 4, 3 кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).
Колегією суддів встановлено, що у зв`язку із введенням в зоні відчуження зон небезпеки, оплата праці осіб, які працювали в населених пунктах, що не віднесені до згаданих зон небезпеки (зона особливого контролю) залишалася на попередніх умовах, тобто проводилась за підвищеними на 100% тарифними ставками (посадовими окладами).
Згідно з абз.4 підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно у чотирьох-, трьох- та двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи із тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що застосування показників кратності до посадового окладу, підвищеного на 100%, як це було зроблено відповідно до довідки № 14 від 12.12.2014 року, не відповідає вимогам законодавства.
Щодо порядку преміювання колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до чинних на підприємстві систем преміювання, а отже розмір премії працівників, відряджених до зон відчуження, повинен був визначатися на підставі положень, що діяли на підприємстві.
Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 було дозволено керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що у разі прийняття рішення про підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання мали вноситися відповідні зміни. Якщо на підприємстві виплата премії не була передбачена, або була передбачена в меншому розмірі, то підстав для нарахування премії в розмірі 60% немає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відмова Управління Пенсійного фонду України в м.Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки №14 від 12.12.2014 року є протиправною.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області задовольнити.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.02.2015р. по справі № 539/307/15-а скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про відмову у перерахунку та виплаті пенсії - відмовити.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.