Справа № 807/1608/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. Справа № 876/7190/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області про визнання неправомірними дій щодо вимоги зі сплати додаткових послуг, відмови в оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих документів та зобов'язання оформити (виготовити) паспорт громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих позивачем документів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що протиправними є дії територіального органу ДМСУ щодо вимоги на сплату послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у сумі 87,15 грн. та вартості бланка паспорта у сумі 120 грн, оскільки Правилами оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 у межах та на виконання вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», та вказаним Законом не визначено обов'язок особи сплачувати будь-які інші платежі під час оформлення і видачі паспорту, окрім державного мита.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.06.2014 року позов задоволено частково, а саме визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним документів, а також зобов»язано повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним документів.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив відповідач, який просить скасувати дану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги аналогічно обґрунтуванням заперечент на позовні вимоги, окрім цього зазначає, що адміністративна послуга з оформлення та видачі паспорта є платною та передбачає видачу бланка, а тому позивач має сплатити не тільки вартість цієї послуги у розмірі 87,15 грн., а й вартість бланка паспорта у розмірі 120 грн.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, а також може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції та дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративний справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховуючи вимоги ст. 195 КАС України переглядає рішення суду першої інстанції стосовно позовних вимог, що задоволенні судом першої інстанції і з якими не погодився апелянт.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 18.02.2014 року позивач звернувся до ГУ ДМС України в Закарпатській області та подано документи, які були необхідні для оформлення і отримання паспорта громадянина України для тимчасових поїздок за кордон, а саме: квитанцію про сплату державного мита у розмірі 170 грн; заяву-анкету; паспорт громадянина України (після прийняття документів повертається); копію виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см.

Будь - яких додаткових платних послуг зі сторони ГУ ДМС в Закарпатській області, як пояснив позивач не замовляв, не отримував та не мав намірів щодо отримання таких платних послуг з переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби затвердженого ПКМУ №795 від 04.06.2007 року.

Однак, посадовими особами ГУ ДМС України в Закарпатській області в усному порядку позивачу відмовлено у прийнятті зазначеного пакету документів для оформлення закордонного паспорта із тих підстав, що позивачем не сплачено: 87,15 грн. на підставі Переліку платних послуг, які надаються підрозділами МВС та ДМС, і розміру плати за їх надання, який затверджений постановою КМУ №795 від 04,06.2007 року та 120.00 грн., на підставі Порядку надання підрозділами МВС та ДМС платних послуг згідно Постанови КМУ від 26.10.2011р.

Також 25.03.2014 року за присутності громадськості ГУ ДМС України в Закарпатській області від позивача прийнято пакет документів для оформлення і отримання закордонного паспорту.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, листом від 31.03.2014 року відповідач повідомив, що для оформлення закордонного паспорту необхідно особисто з'явитися до ГУ ДМС України в Закарпатській області та подати додатково до раніше поданого пакету документів квитанції про сплату вартості послуги 87,15 грн, вартості бланку - 120 грн.

Після цього 09.04.2014 року ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із вимогою оформити йому закордонний паспорт з пакетом документів без будь - яких платних послуг зі сторони ГУ ДМС, однак посадовими особами ГУ ДМС знову відмовлено в оформленні закордонного паспорту з підстав несплати вартості послуги 87,15 грн, та вартості бланку - 120 грн.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд та в'їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульований Законом України від 21 січня 1994 року №3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно статті 7 цього Закону правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію положень зазначеної норми, Кабінет Міністрів України постановою від 31 березня 1995 року № 231 прийняв Правила - «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», пунктом 10 яких затверджено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон. Зокрема, для оформлення паспорта надаються: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати. Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (далі - Декрет) платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита належить, в тому числі, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10х17 грн. (статті 2, 3 Декрету).

Разом з цим у пункті 27 розділу І Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 року №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання», визначено розмір плати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

Таким чином, сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка), тому він не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Крім того, колегія суддів вважає неправомірними дії відповідача стосовно його вимог зі сплати вартості бланка паспорта у зв'язку з тим, що в Порядку, на який він посилався на обґрунтування їх правомірності, не встановлено розмір такого відшкодування, не передбачають його й Правила. При цьому надати докази, які б підтвердили вартість бланка паспорта, відповідач відмовився, пославшись на конфіденційність інформації.

Наведений висновок відображено в постанові Верховного Суду України у від 3 грудня 2013 року (справа №21-416а/13).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" наголошено на тому, що відповідне національне законодавство повинно бути чітким та узгодженим і, таким чином, відповідати вимозі "якості" закону та забезпечувати адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; національні органи повинні дотримуватись вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для юридичних та фізичних осіб, коли національне законодавство припускає неоднозначне трактування.

За загальними критеріями для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, рішення, дії суб'єкта владних повноважень повинні бути обґрунтованими, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справ.

Отже, дії Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, які полягаюли у вимозі сплати позивачем 87,15 грн як плати за послуги Державної міграційної служби України щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та 120 грн як плати за вартість бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон є незаконними, а вимоги позивача - обґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатні та беззаперечні докази в обгрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірність дій.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.06.2014 року у справі № 807/1608/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий-суддя В.П. Сапіга

Судді: Р.В. Кухтей

І.М. Обрізко