Справа № 821/4068/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4068/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.,

при секретарі - Кальченко - Булановій М.С.

за участю: представника позивача - Гулько С.О.

представника відповідача - не прибув

представників третьої особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області до комунального підприємства «Генічеське державне бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа -підприємець ОСОБА_4 про скасування рішень про державну реєстрацію права власності за ФОП ОСОБА_4, -

встановив:

07 жовтня 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області (далі - позивач, Сільська рада) до комунального підприємства Генічеське державне бюро технічної інвентаризації (далі - відповідач, КП Генічеське ДБТІ ), Державної реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - третя особа, ФОП ОСОБА_4) з позовними вимогами про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18 березня 2015 року просить суд:

- визнати нечинним та скасувати рішення комунального підприємства Генічеське державне бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію права власності за ФОП ОСОБА_4: НОМЕР_1 від 09.03.2006 року (нежитлові будівлі гаражного комплексу), НОМЕР_3 від 09.03.2006 року (нежитлові будівлі складського комплексу), НОМЕР_2 від 09.03.2006 року (нежитлові будівлі господарського комплексу).

В заяві від 18 березня 2015 року представник позивача просила припинити провадження по справі в частині вимог до Державної реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, ухвалою суду від 26 березня 2015 року на підставі вимог ст. 157 КАС України закрито провадження в справі в частині вимог про зобов'язання Державної реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області внести записи про скасування державної реєстрації прав приватної власності за НОМЕР_4 відкритого на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером № НОМЕР_6, за № НОМЕР_7 відкритого на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером № НОМЕР_5 та № 64 на об'єкт нерухомого майна на реєстраційним номером № НОМЕР_8.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що рішенням господарського суду Херсонської області від 20.10.2005 року по справі №13/3341-пд-05 позовні вимоги ОСОБА_4 до ВАТ «Голос України» задоволено в повному обсязі та визнано дійсним договір купівлі-продажу майна №78 від 26.07.2005 року, визнано за третьою особою право власності на зазначене в договорі майно. На підставі даного рішення відповідачем проведено державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомості. В подальшому Вищим господарським судом України 13 вересня 2007 року задоволено касаційну скаргу Стрілківської сільської ради та скасовано рішення господарського суду Херсонської області від 20.10.2005 року. Враховуючи той факт, що єдина правова підстава для набуття права власності скасована підлягають скасуванню і рішення відповідача про державну реєстрацію права власності за ФОП ОСОБА_4: НОМЕР_1 від 09.03.2006 року (нежитлові будівлі гаражного комплексу), НОМЕР_3 від 09.03.2006 року (нежитлові будівлі складського комплексу), НОМЕР_2 від 09.03.2006 року (нежитлові будівлі господарського комплексу). З посиланням на норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в адміністративному позові, з урахуванням уточнень та доповнень.

05 березня 2015 року відповідач письмово повідомив суд про відсутність інформації стосовно листа позивача №09/07-265 від 19 грудня 2007 року про скасування державної реєстрації права власності за ФОП ОСОБА_4, а також зазначив про відсутність рішення суду про скасування права власності третьої особи на нерухоме майно. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою від 20 березня 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи 06 листопада 2014 року надав письмові заперечення в яких позов не визнає з таких підстав. Позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду передбачений ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що є підставою для застосування ч.9 ст.155 КАС України. Все це на думку третьої особи є підставами для залишення позовної заяви без розгляду. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на письмові заперечення та наявні в справі письмові докази.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та третьої особи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Херсонської області від 20 жовтня 2005 року в справі №13/341-пд-05 за позовом приватного підприємця ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Голос України» про визнання дійсним договору купівлі-продажу №78 від 26 липня 2005 року, укладеного між сторонами щодо купівлі-продажу нерухомого майна: цілісного майнового комплексу будівель і споруд; розташованого за адресою АДРЕСА_4; а також визнання за позивачем права власності на вказане майно задоволено позовні вимоги ОСОБА_4

На підставі даного рішення господарського суду третьою особою зареєстровано в КП Генічеське ДБТІ право приватної власності на нежитлові будівлі гаражного комплексу по АДРЕСА_1 у відповідності із витягом НОМЕР_1 від 09 березня 2006 року; право приватної власності на нежитлові будівлі складського комплексу по АДРЕСА_2 у відповідності із витягом НОМЕР_3 від 09 березня 2006 року; право приватної власності на нежилі будівлі господарського комплексу по АДРЕСА_3 у відповідності із витягом №10035581 від 09 березня 2006 року.

Сторонами не заперечується, що саме рішення господарського суду від 20 жовтня 2005 року є підставою для набуття третьою особою права власності.

В подальшому ухвалою Вищого господарського суду України від 13 вересня 2007 року за касаційною скаргою Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області скасовано Рішення господарського суду Херсонської області від 20.10.2005 року, а справу передати на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 27 листопада 2007 року припинено провадження в справі № 13/341-ПД-05.

На момент розгляду справи в суді скасовано рішення, яким за третьою особою визнано право власності на нерухоме майно, доказів протилежного сторони суду не надали.

Листом №09/07-265 від 19 грудня 2007 року позивачем направлено на адресу відповідача ухвалу Вищого господарського суду України від 13 вересня 2007 року з проханням утриматись від державної реєстрації права власності, а в разі її проведення скасувати таку реєстрацію. На час розгляду справи в суді питання щодо скасування державної реєстрації права власності за ФОП ОСОБА_4 або відмову в скасуванні державної реєстрації вирішено не було.

Позивач прийшов до висновку про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно здійснена на підставі скасованого рішення суду, що є порушенням ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також п.3. 4 Тимчасового положення.

За змістом статті 124 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підставою для проведення такої реєстрації може бути лише судове рішення, що набрало законної сили.

Сторонами не заперечується та обставина, що рішення суду на підставі якого відбулось набуття права власності скасовано.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.02 №7/5 (далі по тексту - Тимчасове положення, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Відповідно до пункту 3.4 Тимчасового положення передбачено, що за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав реєстратор БТІ приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в ній. У своїх діях реєстратор БТІ керується законодавством України.

В п.5 Прикінцевих Положень прийнятого 01.07.2004 року Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції прийняття) зазначено, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

За змістом п.10 Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно (додаток 2 до Тимчасового положення) рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Приписами частини другої статті 15 Закону № 1952-IV визначено, що орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Отже, законодавством чітко передбачено, що державна реєстрація прав можлива лише на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

З жовтня 2007 року у третьої особи не було підстав вважати рішення господарського суду таким, що набрало законної сили, позивач інформував відповідача про скасування рішення господарського суду. Щодо позиції відповідача про необізнаність стосовно судового рішення від 13 вересня 2007 року суд зазначає наступне.

Згідно з преамбулою до Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року N 3262-IV (набрав чинності 01 червня 2006 року), цей Закон визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Цим Законом регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (ст.1 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Будь-які обмеження права вільного користування офіційним веб-порталом судової влади України не допускаються, крім випадків, визначених цим Законом (ч.1,3,4 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Ухвала Вищого господарського суду України по справі №13/341-ПД-05 від 13 вересня 2007 року знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за № 1072674. Про зазначене судове рішення відповідач мав змогу дізнатись в жовтні 2007 року. Крім того, листом від 19.12.2007 року № 09/07-265 позивачем направлено до Генічеського БТІ рішення Вищого господарського суду України, яким рішення суду першої інстанції скасовано. Даний лист отримано БТІ 09.11.2007 року.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що «відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом».

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем подано до суду клопотання про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом. Суд вважає, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду, оскільки листом від 19.12.2007 року № 09/07-265 позивачем направлено до Генічеського БТІ рішення Вищого господарського суду України, яким рішення суду першої інстанції скасовано. До теперішнього часу від відповідача на адресу позивача жодних листів щодо розгляду вищезазначеного листа не надходило.

25 грудня 2014 року Генічеським районним судом Херсонської області відкрито провадження по справі № 653/687/14-а за позовом ОСОБА_4 до Стрілківської сільської ради про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: виділити земельні ділянки під спірними об'єктами нерухомості. Під час розгляду даної справи в районному суді позивач дізнався, що питання щодо скасування права власності за ОСОБА_4 БТІ вирішено не було.

В серпні 2014 року позивач звернувся із заявою про скасування державної реєстрації права власності за ФОП ОСОБА_4 до Державної реєстраційної служби Генічеського РУЮ у Херсонській області. Рішеннями державного реєстратора № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11 від 21.08.2014 року відмовлено у скасуванні державної реєстрації.

Отже, на момент звернення 07 жовтня 2014 року до суду питання щодо скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 вирішено не було.

Також, суд зазначає, що адміністративний позов пов'язаний з невиконанням відповідачем судового рішення (ухвали суду касаційної інстанції) в справі №13/341-ПД-05, що дозволяє третій особі користуватися нерухомим майном на праві приватної власності, хоча вона втратила це право ще 13 вересня 2007 року.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Чуйкіна проти України» (Заява N 28924/04§50) передбачено, що «…Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені…».

В даному випадку судове рішення не виконано, відповідач не надав відповідь на лист позивача та не відреагував на отримане судове рішення, порушення законодавства відповідачем має безперервний та триваючий характер.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 26 березня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області до Комунального підприємства «Генічеське державне бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про скасування рішень про державну реєстрацію права власності за ФОП ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комунального підприємства Генічеське державне бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 09.03.2006 року:

- про реєстрацію права власності на нежитлові будівлі господарського комплексу, за адресою: АДРЕСА_3 за реєстраційним номером НОМЕР_12, номер запису 63 в книзі 1;

- про реєстрацію права власності на нежитлові будівлі складського комплексу, за адресою: АДРЕСА_2, за реєстраційним номером НОМЕР_13, номер запису 62 в книзі 1;

- про реєстрацію права власності на нежитлові будівлі гаражного комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером НОМЕР_14, номер запису 64 в книзі 1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 31 березня 2015 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 6.3.