Справа № 2а-4037/12/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2015р. Справа № 9104/180330/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Хобор Р.Б.,

судді Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Золочівської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, м.Золочів Львівської області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2012р. у справі №2а-4037/12/1370

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Умковичі Перемишлянського району Львівської області

до Золочівської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, м.Золочів Львівської області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2012р. позивач: суб'єкт господарювання - фізична особа ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача: Золочівської міжрайонної Державної податкової інспекції Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 26.04.2012р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими, встановленими з неправильним застосуванням та з порушенням норм чинного законодавства України. Позивач вважає, що податковим органом при проведенні перевірки та винесенні податкових повідомлень-рішень, не взято до уваги, що господарські операції, що були предметом дослідження під час перевірки, реально відбувалися, і що це підтверджується первинними документами у бухгалтерському та податковому обліку.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки зміст правочинів, укладених між позивачем та контрагентами, не суперечить актам цивільного законодавства; відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Золочівська міжрайонна Державна податкова інспекція Львівської області оскаржила її в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, тому оскаржувана постанова повинна підлягати скасуванню в апеляційному порядку. Доводи апеляційної скарги полягають у обґрунтуванні правомірності висновків акту перевірки по господарських взаємовідносинах позивача. Апелянт посилається на нікчемність операцій позивача із контрагентами ПП "Львівкомфортгруп-К" та ПВКП "Абрекос". Також, апелянт звертає увагу на акт ДПІ у Миколаївському районі від 09.06.2011р. №261/23-0/19168104 "Про результати позапланової невиїзної перевірки ПВКП "Абрекос" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2010р. по 28.02.2011р. Вказаною перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажі товарів за вказаний період. Актом ДПІ у Сихівському районі від 16.02.2011р. №115/23-209/35383018 "Про результати позапланової невиїзної перевірки ПП "Львівкомфортгруп-К" встановлено здійснення цивільно-правових відносин та проведення транзитних операцій, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди з контрагентами з метою штучного формування валових витрат та податкових зобов'язань.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, керуючись вимогами ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Акта перевірки від 12.04.2012р. про проведений доперевірочний аналіз та проведення планової документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2010р. по 31.12.2011р. Золочівською міжрайонною державною податковою інспекцією Львівської області винесено наступні податкові-повідомлення рішення:

- від 26.04.2012р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 130808,00грн., в тому числі: основний платіж 104646,40грн., штрафні санкції 26161,60грн.;

- від 26.04.2012р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 174410,65грн., в тому числі: основний платіж 139528,52грн., штрафні санкції 34882,13грн.

Також судом першої інстанції встановлено, що в період з 01.01.2010р. по 31.12.2011р. відповідно до реєстраційних даних, суб'єкт господарювання ФО ОСОБА_1 здійснював такі види господарської діяльності: КВЕД 50.30.2 - оптова торгівля автомобільними деталями та приладдям, 60.24.0 - діяльність автомобільного вантажного транспорту, 50.20.0 - технічне обслуговування та ремонт автомобілів.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ПВКП "Абрекос" укладено договір поставки нафтопродуктів №02/12/21-10 від 02.12.2010р., згідно з умовами якого ПВКП "Абрекос" зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність, а позивач прийняти та оплатити нафтопродукти, найменування, кількість, ціна яких вказується в розрахункових та накладних документах, які оформляються на кожну окрему партію товару.

На виконання умов даного договору, ПВКП "Абрекос" здійснило реалізацію нафтопродуктів (дизельне паливо), що підтверджується видатковими накладними від 09.02.2011р. №39 на загальну суму 38787,20грн. (в т.ч. ПДВ 6464,53грн.), від 14.02.2011р. №46 на загальну суму 39184грн. (в т. ч. ПДВ 6530,67грн.) та податковими накладними від 09.02.2011р. №14 на загальну суму 38787,20грн.(в т.ч. ПДВ 6464,53грн.), від 14.02.2011р. №21 на загальну суму 39184грн. (в т.ч. ПДВ 6530,67грн.).

Позивач повністю розрахувався з продавцем за придбаний товар, що доводиться наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №379 від 14.02.2011р., №357 від 09.02.2011р., №355 від 09.02.2011р.

На підтвердження факту поставки придбаного товару позивачем подано товарно-транспорті накладні від 09.02.2011р., 14.02.2011р. Поставлене дизельне паливо зберігалося у бензовозі, що орендується згідно укладеного з ВАТ "Перемишляни Агропостач" договору оренди від 01.06.2010р., та видавалося машинам для здійснення перевезень.

Крім цього, Позивачем протягом березня 2010р., на виконання умов договору №228 від 01.03.2010р., укладеного з ТОВ "Нова експедиція", надавались транспортно-експедиційні послуги:

- договір-заявка №342 від 19.03.2010р. про надання транспортно-експедиційних послуг і перевезення вантажів автотранспортом, де Експедиція-1 (СГ ФО ОСОБА_1.) доручає, а Експедиція-2 (ПП "Львівкомфортгруп-К") приймає на себе відповідальність здійснити транспортне перевезення по маршруту м.Київ - м.Стрий - м.Дрогобич. ПП "Львівкомфортгруп-К" виписано податкову накладну від 20.03.2010р. на загальну суму 3200грн. (в т.ч. ПДВ 533,33грн.). Виконавець-експедитор дане замовлення виконав, про що складений Акт №373 виконаних робіт від 20.03.2010р. на загальну суму 3200грн. (в т.ч. ПДВ 533,33грн.). На підтвердження факту перевезення товару позивачем надано до суду товарно-транспортну накладну від 19.03.2010р., з пунктом розвантаження м.Стрий, товарно-транспортну накладну від 19.03.2010р. з пунктом розвантаження м.Дрогобич, а також шляховий лист та грузову квитанцію №980001, в яких чітко вказано час та дату загрузки, номер автомобіля, відмітки вантажоотримувача по містах. Позивачем проведено оплату за надані послуги, що підтверджується копією платіжного доручення №105578 від 23.04.2010р.;

- договір-заявка №234 від 01.03.2010р. про надання транспортно-експедиційних послуг і перевезення вантажів автотранспортом, де Експедиція-1 (СГ ФО ОСОБА_1.) доручає, а Експедиція-2 (ПП "Львівкомфортгруп-К") приймає на себе відповідальність здійснити транспортне перевезення по маршруту м.Київ - м.Івано-Франківськ. ПП "Львівкомфортгруп-К" виписано податкову накладну від 02.03.2010р. на загальну суму 3500грн. (в т.ч. ПДВ 583,33грн.). Виконавець-експедитор дане замовлення виконав, про що складений Акт №366 виконаних робіт від 02.03.2010р. на загальну суму 3500грн. (в т.ч. ПДВ 583,33грн.). На підтвердження факту перевезення товару позивачем надано до суду товарно-транспортну накладну від 02.03.2010р., з пунктом розвантаження м.Івано-Франківськ, а також шляховий лист та грузову квитанцію №122407, в якій чітко вказано час та дату загрузки, номер автомобіля, відмітки вантажоотримувача. Позивачем проведено оплату за надані послуги, що підтверджується копією платіжного доручення №10485 від 02.04.2010р.;

- договір-заявка №301 від 12.03.2010р. про надання транспортно-експедиційних послуг і перевезення вантажів автотранспортом, де Експедиція-1 (СГ ФО ОСОБА_1.) доручає, а Експедиція-2 (ПП "Львівкомфортгруп-К") приймає на себе відповідальність здійснити транспортне перевезення по маршруту м.Київ - м.Тернопіль. ПП "Львівкомфортгруп-К" виписано податкову накладну від 15.03.2010р. на загальну суму 2500грн. (в т.ч. ПДВ 416,67грн.). Виконавець-експедитор дане замовлення виконав, про що складений Акт №372 виконаних робіт від 15.03.2010р. на загальну суму 2500грн. (в т.ч. ПДВ 416,67грн.). На підтвердження факту перевезення товару позивачем надано до суду товарно-транспортну накладну від 12.03.2010р., з пунктом розвантаження м.Тернопіль, а також шляховий лист та грузову квитанцію №039209, в якій чітко вказано час та дату загрузки, номер автомобіля, відмітки вантажоотримувача. Позивачем проведено оплату за надані послуги, що підтверджується копією платіжного доручення №10527 від 12.04.2010р.

Також в обревізований Актом перевірки період ПП "Львівкомфоргруп-К" надано позивачеві консультаційні послуги по вантажних перевезеннях, згідно Акту приймання-передачі виконаних робіт від 30.03.2010р., їх вартість становить 25000грн. (в т.ч. ПДВ 4166,66грн.). ПП "Львівкомфортгруп-К" виписано податкову накладну від 30.03.2010р. на загальну суму 25000грн. (в т.ч. ПДВ 4166,66грн.). Позивачем проведено оплату за надані послуги, що підтверджується копіями квитанцій №14/04, №15/04,№16/04.

Крім цього, на підставі усної домовленості ПП "Львівкомфоргруп-К" поставлено позивачеві автомобільні запчастини: паливний бак, рульовий механізм до автомобіля DAF, механізм заднього моста в комплекті, півресора, ступиця до автомобіля РЕНО, амортизатор до причіпа КОГЕЛЬ, комплект зчеплення до автомобіля РЕНО, амортизатор для автомобіля DAF, півресора до причіпа, супорт передній до автомобіля МАН, гальмівні колодки, вісь до причіпа, комплект шворнів до автомобіля МАН, накладки гальмівні, вісь до причіпа, редуктор до автомобіля ДАФ, амортизатор до причіпа КОГЕЛЬ, диски колісні, рульовий механізм до автомобіля DAF, комплект зчеплення до автомобіля РЕНО, радіатор охолодження до автомобіля МАН, коробка передач до автомобіля DAF. Відповідно ПП "Львівкомфоргруп-К" виписано податкові накладні від 12.01.2010р. №12-01/14, від 20.01.2010р. №20-01/27, від 10.02.2010р. №10-02/16, від 16.02.2010р. №16-02/25, від 05.03.2010р. №05-03/17, від 01.03.2010р. №01-03/05, від 17.03.2010р. №17-03/29. За отриманий товар позивачем проведено оплату, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій.

При прийнятті рішення по суті спору, суд першої інстанції керувався наступними нормами матеріального права:

Відповідно до ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992р. (із змінами та доповненнями), оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до п.5.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу, це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ч.2 ст.3, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Проаналізувавши вищенаведені норми матеріального права а також дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, колегія суддів вважає за необхідне погодитися з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, в матеріалах справи наявні договори, податкові накладні, видаткові накладні, інші первинні документи, які не мають недоліків та суперечностей, що свідчить про наявність обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку. Колегія суддів погоджується з тим, що всі первинні документи по взаємовідносинах між ФОП ОСОБА_1 та ПП "Львівкомфортгруп-К", ПВКП "Абрекос" були оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.04.1995р., та представлялись податковому органу при проведенні перевірки.

Крім цього, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача (ПВКП "Абрекос", ПП "Львівкомфоргруп-К") були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, та мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Правильним є висновок суду першої інстанції стосовно посилання податкового органу на нікчемність правочинів, укладених між позивачем та контрагентами, оскільки з обставин справи вбачається, що зміст зазначених правочинів не суперечить актам цивільного законодавства. Натомість, відповідач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Крім цього, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що не виконання контрагентом (в даному випадку ПП "Львівкомфортгруп-К", ПВКП "Абрекос") свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України при вирішенні спорів цієї категорії, зокрема в постанові від 09.09.2008р. у справі №21-500во08 та постанові від 01.06.2010р. у справі № 21-573во10.

У справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі - визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Золочівської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби № та № від 26.04.2012р., оскільки позивачем спростовано належними та допустимим доказами по справі висновки податкового органу про порушення податкового законодавства.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Золочівської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2012р. у справі №2а-4037/12/1370 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Золочівської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2012р. у справі №2а-4037/12/1370, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.Б. Хобор

Суддя Я.С. Попко