Справа № 807/1567/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. Справа № 876/7143/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року в справі за позовом Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 44350,21грн, в тому числі пені в сумі 1846,76 грн. Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що відповідач будучи зареєстрованим платником податків та зборів, не виконує взяті на себе обов'язки щодо сплати таких, внаслідок чого в нього і виникла вищезазначена заборгованість в сумі 44350,21 грн, а тому у відповідності до вимог ПК України таку слід стягнути за рішенням суду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив ФОП, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що як встановлено судом відповідачем порушено вимоги законодавства стосовно сплати наявної у нього заборгованості, а тому така підлягає стягненню за рішенням суду, оскільки залишається не сплаченою.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 20.1.34. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за ФОП ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою підприємцем Ужгородським міськвиконкомом та перебуває на обліку Великоберезнянського відділення Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндохлдів у Закарпатській області як платник окремих податків.

Станом на 08.04.2014 року за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 44 350,21грн, с тому числі пені в сумі 1846,76 грн по платежу 50 13050500 «орендна плата з фізичних осіб».

Відповідач самостійно задекларував податкове зобов'язання по орендній платі шляхом подання до інспекції: податкової декларації від 20.02.2013р. № з плати за землю на 2013 рік у розмірі - 64401,04 грн, (помісячно по 5366,75грн), податкової декларації від 25.02.2014 року № з плати за землю на 2014 рік у розмірі-64 401,04 грн, (помісячно по 5366,75грн).

Проте самостійно задекларована сума орендної плати за серпень - грудень 2013 року у розмірі 26833,75грн та за січень - лютий 2013 року у розмірі 10733,50 грн залишаються ним непогашеними.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, (пп. 287.3. ст. 287 ПК України.)

Згідно п. 56.11 ст.56 Податкового Кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

У відповідності до ст. 129 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, було проведено нарахування пені у розмірі 1846,76 грн.

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

В силу п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Статтею 54 ПК України передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За наслідками проведеної податковим органом перевірки та складеного 06.11.2013 року акту №245/1500/НОМЕР_1 винесені 13.11.2013 року податкові повідомлення - рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання по орендній платі за землю у розмірі 2403,43 грн та № про збільшення суми грошового зобов'язання по орендній платі за землю у розмірі 2532,77 грн.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. При зверненні до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається узгодженим в день набрання законної сили судовим рішенням (пункт 56.18 статті 56 ПК України).

Доказів скасування в адміністративному чи судовому порядку зазначених податкових повідомлень-рішень апелянт не заперечує. Визначена ним сума грошового зобов'язання вважається узгодженою.

Таким чином, грошові зобов'язання відповідача з плати за землю, у відповідності до п.п. 56.17.5 п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України, є узгодженими з моменту подання відповідних декларацій та за умови узгоджених податкових зобов'язань та штрафних санкцій визначених відповідним податковим повідомленням-рішенням .

Отже, несплачені узгоджені суми грошового зобов'язання відповідача набули статусу податкового боргу.

Відповідно п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено і цього не заперечує сторона відповідача, що позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу від 13.05.2013 №280-07 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями. Дана вимога була вручена відповідачу особисто, про що свідчить його підпис на корінці вищезазначеної вимоги, яка відповідачем залишена без виконання.

Згідно п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4. ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

За приписами ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта про ненадання належної оцінки усім доказам.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОДПІ щодо стягнення з ФОП податкового боргу у розмірі 44350,21грн.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року за №807/1567/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : В.П. Сапіга

Судді: Р.В. Кухтей

І.М. Обрізко