Справа № 461/6450/13-а
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Львів Справа № 876/3497/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А.І.,
суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,
з участю секретаря Андрушківа І.Я.,
прокурора Шимін Н.М.,
представника позивача Піскун А.Й.,
представника відповідача Шевченко М.І.,
третіх осіб: Сухая М.М., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника третіх осіб: Сухая М.М., Крупи І.М., Кузика Р.С., ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 Сікевич Н.В.,
представника третьої особи - Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» -
Федиша Т.О.,
представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю
«АрхіБуд» - Савки І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АрхіБуд» на постанову Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2014 року по справі № 461/6450/13-а за позовом заступника прокурора м. Львова в інтересах держави в особі департаменту містобудування Львівської міської ради до Львівської міської ради про скасування рішень, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіональний ландшафтний парк «Знесіння», Львівська обласна рада, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «АрхіБуд» та за позовом третьої особи ОСОБА_8 до Львівської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м. Львова звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просив скасувати ухвали Львівської міської ради від 01 березня 2007 року № 612 «Про погодження ТзОВ «АрхіБуд» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та від 05 липня 2007 року № 1023 «Про затвердження ТзОВ «АрхіБуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 ».
Позов обґрунтовував посиланням на те, що оскаржувані ухвали прийняті з порушенням вимог чинного законодавства. Зазначав, що при прийнятті Львівською міською радою ухвали від 01 березня 2007 року № 612 «Про погодження ТзОВ «АрхіБуд» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » не враховано, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 16 червня 2006 року № 758 «Про розгляд протесту прокурора м. Львова від 07.06.2006 року № 334» скасовано рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 10 лютого 2006 року № 139 «Про оформлення права державної власності на нежитлові будівлі та споруди майнового комплексу на АДРЕСА_1 ». Також вказував, що ухвала Львівської міської ради від 05 липня 2007 року № 1023 «Про затвердження ТзОВ «АрхіБуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 » суперечить вимогам статті 124 Земельного кодексу України, оскільки матеріали проекту землеустрою не пройшли державної землевпорядної експертизи та погодження управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області, по них відсутній висновок управління архітектури та управління охорони історичного середовища, містобудівне обґрунтування розміщення кварталу житлової забудови одержало негативний висновок містобудівної ради. Також зазначав, що вказана ухвала суперечить пункту 4 ухвали Львівської міської ради від 21 червня 2001 року № 1113, якою передбачено, що земельні ділянки, що надалі будуть вивільнятися на території, визначеній зовнішньою межею парку «Знесіння», необхідно надавати в постійне користування регіональному ландшафтному парку «Знесіння».
Третя особа ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Львівської міської ради, які полягали у прийнятті ухвал від 01 березня 2007 року № 612 «Про погодження ТзОВ «АрхіБуд» місяця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Довбуша у м. Львові», від 05 липня 2007 року № 1023 «Про затвердження ТзОВ «АрхіБуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 », від 04 грудня 2008 року № 2260 «Про внесення змін та доповнень до ухвали міської ради від 05.07.2007 р. № 1023», від 08 липня 2010 року № 3759 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 05.07.2007р. № 1023», скасувати зазначені ухвали, зобов`язати Львівську міську раду вчинити дії, направлені на припинення правових наслідків, які настали у зв`язку із їх прийняттям, в тому числі, але не обмежуючись скасувати всі дозволи, погодження, договори, рішення тощо, які були видані на підставі цих ухвал, зобов`язати Львівську міську раду вчинити дії, направлені на виконання ухвали цієї ж ради від 21 червня 2001 року № 1113, в порядку, визначеному Законом України «Про правовий режим майна Збройних Сил України» та Положенням про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил звернутись до Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства оборони України з питанням щодо вилучення земельної ділянки площею 3.510 га по АДРЕСА_1 з користування Державної прикордонної служби та скерувати відповідне подання до Кабінету Міністрів України, після вилучення у встановленому законом порядку вищеозначеної земельної ділянки, зарахування її до земель комунальної власності, виготовлення та затвердження відповідного проекту землеустрою, надати вказану земельну ділянку у постійне користування регіональному ландшафтному парку «Знесіння».
Позов обґрунтовував посиланням на те, що оскаржувані рішення прийняті Львівською міською радою з перевищенням повноважень, передбачених Конституцією та законами України, необґрунтовано, у спосіб, що не передбачений чинним законодавством України, з порушенням принципів законності, балансу та верховенства права. Зазначав, що зміна цільового призначення, площі та функціонального призначення спірної земельної ділянки відбулась з порушенням вимог, встановлених Земельним кодексом України, оскільки таку зміну проведено після надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки та його затвердження, та без виготовлення проекту землеустрою, що відповідно до пункту «а» частини 1 статті 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання недійсним рішення про надання такої земельної ділянки. Також зазначав, що Кабінетом Міністрів України, Міністерством оборони України та Адміністрацією Державної прикордонної служби не приймалось рішень щодо вилучення з користування військового містечка № 301а військової частини № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби земельної ділянки на АДРЕСА_1 та передачі її в комунальну власність територіальної громади м. Львова, а відповідно не було підстав для прийняття оскаржуваних рішень. Також вказував, що спірна земельна ділянка знаходиться в межі історико-архітектурного заповідника та відповідно могла вилучатись лише за згоди Кабінету Міністрів України, якої в даному випадку отримано не було.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2014 року позов заступника прокурора м. Львова задоволено. Скасовано ухвалу Львівської міської ради від 01 березня 2007 року № 612 «Про погодження ТзОВ «АрхіБуд» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та від 05 липня 2007 року № 1023 «Про затвердження ТзОВ «АрхіБуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 ».
Позов ОСОБА_8 задоволено частково. Визнано протиправними дії Львівської міської ради, які полягали у прийнятті ухвал від 01 березня 2007 року № 612 «Про погодження ТзОВ «АрхіБуд» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та від 05 липня 2007 року № 1023 «Про затвердження ТзОВ «АрхіБуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 ». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ТзОВ «АрхіБуд» подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано, що ТзОВ «АрхіБуд» на законних підставах набуло у власність будівлі, що розташовані на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , а відповідно Львівською міською радою, оскаржуваними ухвалами, правомірно, згідно з вимогами Земельного кодексу України, вирішено питання надання йому в оренду земельної ділянки, на якій розміщені придбані ним об`єкти нерухомості.
Представник ТзОВ «АрхіБуд» в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній доводи, просив її задовольнити.
Інші особи, які беруть участь у справі, що з`явились в судове засідання, заперечили проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, що з`явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи видно, що ухвалою Львівської міської ради від 01 березня 2007 року № 612 «Про погодження ТзОВ «АрхіБуд» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » погоджено ТзОВ «АрхіБуд» місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.945 га на АДРЕСА_1 в оренду терміном на 10 років для будівництва об`єктів архітектурної діяльності відповідно до погодженого у встановленому порядку містобудівного обґрунтування за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання землі змішаного використання.
Ухвалою Львівської міської ради від 05 липня 2007 року № 1023 «Про затвердження ТзОВ «АрхіБуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 » затверджено ТзОВ «АрхіБуд» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 2.8317 га на АДРЕСА_1 в оренду терміном на 10 років для будівництва кварталу житлової забудови за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання землі житлової забудови.
Ухвалою Львівської міської ради від 04 грудня 2008 року № 2260 «Про внесення змін та доповнень до ухвали міської ради від 05.07.2007 р. № 1023» внесено зміни та доповнення до ухвали Львівської міської ради від 05 липня 2007 року № 1023, доповнено її пунктом 1, яким вилучено, за згодою, з користування військового містечка № 301а військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України земельну ділянку площею 2.8939 га на АДРЕСА_1 та переведено її до земель міста, у пункті 1 слова «площею 2.8317 га» замінено словами «площею 2.8939 га», слова «за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення» замінено словами «перевівши із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення до земель житлової та громадської забудови».
Ухвалою Львівської міської ради від 08 липня 2010 року № 3759 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 05.07.2007р. № 1023» внесено зміни до ухвали Львівської міської ради від 05 липня 2007 року № 1023, у пункті 1 слова «для будівництва кварталу житлової забудови» замінено словами «для будівництва готельно-рекреаційного комплексу».
Прийняттю вказаних ухвал передувало прийняття виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення від 10 лютого 2006 року № 139 «Про оформлення права державної власності на нежитлові будівлі та споруди майнового комплексу на АДРЕСА_1 », яким присвоєно номер 15 на вул. О.Довбуша будівлям і спорудам майнового комплексу Державної прикордонної служби України та оформлено право державної власності на ряд будівель і споруд майнового комплексу на вул. О. Довбуша, 15 з правом оперативного управління Державній прикордонній службі України, яке у зв`язку з внесенням прокурором м. Львова протесту було відмінене рішенням Львівської міської ради від 16 червня 2006 року № 758 «Про розгляд протесту прокурора міста Львова від 07.06.2006р. № 334».
Після оформлення права державної власності, 20 квітня 2006 року, згадані вище будівлі і споруди були відчужені ТзОВ ВП «Будінвест», яке 20 жовтня 2006 року відчужило їх ТзОВ «АрхіБуд», яким з Львівською міською радою, на підставі згаданих вище ухвал, укладено договір оренди земельної ділянки площею 2.8939 га по вул. О. Довбуша, 15, який зареєстрований 12 грудня 2008 року за № 04:08:438:00059 в книзі записів 04-1.
Розглядаючи справу по суті заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення до суду з даним позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України ради при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб`єктом земельних відносин.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб`єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності вираження волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї іншій особі, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Також слід зазначити, що Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.
Отже, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність чи оренду, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації (в даному випадку ненормативні акти органу місцевого самоврядування (ухвали), що є предметом оскарження, вичерпали свою дію після їх реалізації укладення між ТзОВ «АрхіБуд» та Львівською міською радою згаданого вище договору оренди земельної ділянки), подальше оспорювання правомірності набуття спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної чи господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.
Разом з тим слід зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Не обговорюючи питання правомірності оскаржуваних ухвал та правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права при наданні правої оцінки діям (бездіяльності) органу місцевого самоврядування щодо їх прийняття, колегія суддів вважає, що в цьому випадку невірно застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.
Вказана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України висловленою, зокрема, в постанові від 11 листопада 2014 року по справі № 21-493а14.
Таким чином, висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу, з урахуванням зазначеного вище, відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження в цій справі.
Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АрхіБуд» задовольнити частково, постанову Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2014 року по справі № 461/6450/13-а скасувати та закрити провадження в цій справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 30 березня 2015 року.