Справа № 2а-4748/11/0121
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2015 р. м. Київ К/800/53195/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 30 вересня 2011 року та постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Феодосійської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Феодосійської міської ради про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови виплатити ОСОБА_2 допомогу на оздоровлення як ліквідатору Чорнобильської катастрофи, зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_2 допомогу на оздоровлення як ліквідатору Чорнобильської катастрофи за 2008 - 2010 роки.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю відмови відповідача виплатити ОСОБА_2 допомогу на оздоровлення як ліквідатору Чорнобильської катастрофи.

Постановою Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 30 вересня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року позов в частині вимог за 2008 - 2009 роки залишено без розгляду.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року постанову Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 30 вересня 2011 року змінено, резолютивну частину постанови викладено в наступній редакції: «у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Феодосійської міської ради Автономної Республіки Крим про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати та виплатити недоотриману одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2010 рік відмовити».

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувані судове рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.03.2011 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Феодосійської міської ради із заявою про проведення нарахування та виплати суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до положень статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

07.04.2011 позивачу відмовлено у відповідній виплаті та повідомлено, що на позивача дія статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не розповсюджується.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивав звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на ОСОБА_2 дія статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не розповсюджується, оскільки останній не надав доказів того, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, або членом сім'ї, який втратив годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує на передчасність висновків судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній з 22.05.2008 по 31.12.2010, щорічна допомога на оздоровлення виплачується, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Згідно з пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Зі змісту оскаржуваних рішень убачається, що суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність у позивача статусу ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який би у розумінні статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дає право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення.

При цьому, позивач як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі звертав увагу суду на наявність у нього відповідного посвідчення ліквідатора Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Копія зазначеного посвідчення також міститься в матеріалах справи.

Проте, у оскаржуваних рішеннях судами не надано жодної оцінки вказаному посвідченню, а висновок щодо відсутності у позивача права на отримання щорічної одноразової допомоги зроблено на підставі аналізу норм статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі змінами, внесеними підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 107-VI, які визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, виходячи з кола обставин, які встановлювались судами попередніх інстанцій при вирішенні спору, колегія суддів вказує на невідповідність оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій вимогам щодо їх законності та обґрунтованості та, відповідно, передчасність позиції судів першої та апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судам при новому розгляді спору необхідно дослідити факт наявності чи відсутності у позивача права на отримання щорічної допомоги на оздоровлення як ліквідатору Чорнобильської катастрофи та, у випадку наявності такого права, визначити розмір такої допомоги, виходячи з норм чинного законодавства.

Одночасно з викладеним, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що ухвала Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року за вказаною касаційною скаргою судом касаційної інстанції не переглядалась.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 30 вересня 2011 року та постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Феодосійської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: