Справа № 820/1786/15
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 березня 2015 р. № 820/1786/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Звягіна Я.І.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Вишневського О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням доповнень, просить суд: визнати протиправним та скасувати висновок головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне місце проживання в Україні від 29.12.2014 року щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідку на постійне місце проживання; зобов'язати головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області висновком від 29.01.2015 року визнано гр. Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 таким, що не має дозволу на імміграцію в Україну, а посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 07.10.2003 року, НОМЕР_3 від 19.05.2008 року, серії НОМЕР_1 від 17.07.2014 року визнано недійсними та такими, що підлягають вилученню. Позивач, вважає висновок незаконним та необґрунтованим, а дії відповідача при винесенні оскаржуваного висновку такими, що не відповідають Конституції України та чинному законодавству України.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги та доводи заявленого позову, з урахуванням його уточнень підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, позиція яких повністю збігається із викладеною у судовому засіданні, де вказав, що керівництвом УГІРФО ГУМВС України в Харківській області 03.10.2003 року на підставі заяви позивача прийнято рішення про документування його посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 07.10.2003 року на підставі Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію", яка в подальшому обміняна 19.05.2008 року на посвідку серії ХР НОМЕР_3, та 17.07.2014 року обміняна на посвідку серії НОМЕР_1. Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію" вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом СРВ та Урядом СРСР про направлення та прийнятій в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1982 року, залишились проживати в Україні і звернулись протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом (07 серпня 2001) із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні. Однак, відповідач зазначає, що заява позивачем подана після визначеного Законом терміну, тому висновком від 29.12.2014 року посвідки на постійне проживання позивача визнані недійсними та вилучені. Просив у позові відмовити.

Вислухавши представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.10.2003 року на підставі висновку, УГІРФО ГУМВС України в Харківський області видано позивачу посвідку на постійне місце проживання серії НОМЕР_2.

Крім того, 19.05.2008 року на підставі висновку, УГІРФО ГУМВС України в Харківський області видано позивачу посвідку на постійне місце проживання серії ХР НОМЕР_3 (а.с. 15).

09.01.2014 року позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківський області, в якій просив здійснити йому обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з досягненням 45 річного віку.

07.02.2014 року ГУ ДМС України в Харківський області своїм листом №04/2010 повідомив його, що на даний час неможливо вирішити питання по суті в зв'язку з вилученням СУ ГУМВС України в Харківській області особової справи про залишення па постійне проживання в Україні позивача.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2014 року позов громадянина СРВ ОСОБА_3 до головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо здійснення обміну посвідки на постійне проживання в Україні, серії ХР номер 18141, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку із досягненням ним 45-річного віку. Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, його посвідки на постійне проживання в Україні, серія ХР, номер 18141, у зв'язку із досягненням ним 45-річного віку (а.с. 11-12). Постанова набрала законної сили 17.06.2014 року.

17.07.2014 року відповідачем на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2014 року, позивач був документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням 45-річного віку, на підставі раніше виданої посвідки серії ХР НОМЕР_3 від 19.05.2008 року.

Однак, висновком від 29.01.2015 року відповідачем вилучено у позивача посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 07.10.2003 року, серії ХР НОМЕР_3 від 19.05.2008 року, серії НОМЕР_1 від 17.07.2014 року (а.с. 13-14).

Підставою для винесення висновку слугував той факт, що відповідно до абзацу 4 пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію" вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом СРВ та Урядом СРСР про направлення та прийнятій в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1982 року, залишились проживати в Україні і звернулись протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні. Тобто, з відповідною заявою позивачу необхідно звернутися до 07.02.2002 року. Отже, на момент звернення, а саме: 14.04.2003 року положеннями законодавства України не передбачено оформлення посвідки на постійне проживання на підставі дозволу на імміграцію відповідно до абзацу 4 п. 4 розділу V Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію". А, тому видані посвідки громадянину Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 підлягають визнанню недійсними та вилученню.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію".

Так, відповідно до ст. 1 вищенаведеного Закону, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

Відповідно абз.4 п.4 Прикінцевих Положень Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 року, вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Стаття 12 Закону України "Про імміграцію" передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №1983 від 26.12.2002 року, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Суд звертає увагу на те, що при наданні позивачу посвідки на постійне проживання в Україні відділ УГІРФО ГУМВС України в Харківській області проводив перевірку підстав залишення на постійне проживання в Україні позивача, підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну не виявив та надав позивачу посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 07.10.2003 року.

Поряд із цим, суд зауважує, що ані Законом України "Про імміграцію", ані постановою Кабінету Міністрів №1983 від 26.12.2002 року не передбачено підстави, на яку посилається у своєму висновку відповідач, яка б слугувала причиною для скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить висновку, що відповідачем не наведено жодних правових підстав, якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні гр. СРВ ОСОБА_3.

Юридична обставина, з якою закон пов'язує виникнення певних прав особи зворотної дії не має. Фактична підстава, на яку посилається відповідач, мала існувати на момент первісного рішення про надання дозволу на імміграцію позивача та видачу посвідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач ні документально, ні нормативно не довів законності прийнятого ним рішення у вигляді висновку про вилучення посвідок ОСОБА_3 на постійне місце проживання.

За правилами положень ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання ДМС України в Харківській області подати у двомісячний строк, з моменту набрання судовим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати висновок головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне місце проживання в Україні від 29.12.2014 року щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідку на постійне місце проживання.

Зобов'язати головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати звіт про виконання судового рішення, у двомісячний строк з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2015 року.

Суддя М.О.Лук'яненко