Справа № 824/17/15-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/17/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімов О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кордобан А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Іліки Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач або ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області (далі - відповідача або ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2014 р., №000003 про застосування фінансовий санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОДПІ за наслідками перевірки прийнято оскаржуване рішення, яким до позивача застосовано фінансову санкцію в розмірі 34000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії. Позивач вважає таке рішення незаконним, оскільки торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами він не здійснював, а виявлені під час перевірки алкогольні напої та тютюнові вироби придбані для особистого споживання.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснили наступне.

Так, ОДПІ за наслідками фактичної перевірки позивача, яка задокументована актом (довідка) перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництв та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) від 03.12.2014 р., №0099/24113/22/НОМЕР_1, прийнято рішення від 12.12.2014 р., №000003 про застосування фінансових санкцій в розмірі 34000 грн. за порушення вимог ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р., №481/95-ВР (далі - Закон №481), а саме за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії.

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами він не здійснював, а виявлені під час перевірки алкогольні напої та тютюнові вироби придбані для особистого споживання.

Зокрема, сам магазин у якому здійснювали фактичну перевірку посадові особи державної фіскальної служби, розташований у будинку в якому проживає ОСОБА_3 Для свого власного споживання ОСОБА_3 придбано слабоалкогольні напої "Ром-Кола", "Бренді-Кола" та сигарети «Вінстон», "Мальборо", "Прима люкс", "Честерфілд" і для зберігання залишені у магазині та коморі до нього. На час перевірки реалізацію в магазині здійснював син позивача ОСОБА_4, якого попереджено, що зазначений вище товар придбаний для власних потреб, а не для реалізації.

Самою перевіркою факт реалізації слабоалкогольних напоїв "Ром-Кола", "Бренді-Кола" та сигарет «Вінстон», "Мальборо", "Прима люкс", "Честерфілд" не виявлено, а лише встановлено факт зберігання зазначеного товару у магазині. Перевіркою задокументовано виключно реалізацію жувальної гумки, що не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Крім цього, у подальшому в ході перевірки магазину працівниками органів внутрішніх справ на предмет реалізації у ньому алкогольних напоїв та сигарет, встановлено, що такі там не реалізовуються.

За таких обставин, просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник ОДПІ суду пояснив наступне.

Так, на підставі наказу №112-фп від 21.11.2014 р. "Про проведення фактичної перевірки" та направлень від 21.11.2014 р. № 296, 297, 298 посадовими особами ОДПІ проведено перевірку магазину, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3, з питань дотримання вимог діючого законодавства в сфері обігу алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Перевіркою в діяльності ОСОБА_3 виявлені порушення вимог ст.15 Закону №481, а саме проведення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без ліцензії, що задокументовано актом перевірки від 03.12.2014 р., №0099/24113/22/НОМЕР_1.

Продавець в магазині ОСОБА_4 визнав факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що зокрема підтверджується його письмовими поясненнями та підписанням ним без зауважень акту перевірки.

У зв'язку із зазначеним, рішенням від 12.12.2014 р., №000003 до позивача застосовано фінансову санкцію в розмірі 34000 грн. Вважає таке рішення законним та обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на матеріалах перевірки.

На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Судом в якості свідка допитано ОСОБА_5, яка пояснила суду, що працює на посаді головного державного інспектора відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів та здійснювала 25.11.2014 р. перевірку ОСОБА_3 Перевірку вона проводила разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Для підтвердження факту реалізації алкогольних виробів ОСОБА_6 здійснив спробу придбати в магазині алкогольний напій (горілка), однак йому було відмовлено і він придбав гумову жуйку. Не реалізація ОСОБА_6 алкогольних виробів є звичайною практикою у малих населених пунктах (в селах) де здійснюють торгівлю підакцизними товарами без ліцензії, оскільки продавці зазначений товар реалізують лише знайомим мешканцям села, ОСОБА_6 таким не є. У зв'язку із цим, було прийнято рішення розпочати фактичну перевірку магазину.

На момент перевірки реалізацію товару у магазині здійснював син позивача ОСОБА_4, якому надано для ознайомлення наказ про проведення перевірки, направлення на перевірку та службові посвідчення. Останній, отримавши для ознайомлення зазначенні документи, одразу по мобільному телефону набрав свого батька та пояснив ситуацію, той сказав йому передзвонити матері. ОСОБА_4 передзвонив своїй матері і остання прийшла в магазин, після чого фактично розпочалось документування перевірки. Перевіркою виявлено, що під касою знаходились сигарети, а одразу за продавцем в комірці ящик алкогольних напоїв. Згідно пояснень продавця зазначений товар зберігався в магазині для реалізації, що він виклав у письмовому поясненні та з даного приводу підписав акт перевірки без зауважень. При написання пояснення та підписанні акту перевірки була присутня дружина позивача та мати ОСОБА_4 Будь-якого тиску на нього не вчинялось, пояснення ОСОБА_4 писав добровільно. Під час перевірки робота магазину не припинялась. При перевірці ціни на виявлений товар визначались наступним чином: на сигарети цінники були зазначені на пачках (положення закону) на алкогольні вироби ціна визначалась зі слів продавця ОСОБА_4

Крім цього, було оглянуто приміщення у якому відбувалась торгівля. Це приміщення є не жиле, складається із магазину, площ під бар, гаражу та комірки. Місця для сну у ньому відсутні.

Також, судом в якості свідків допитано ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які працюють в органах державної фіскальної служби та разом з ОСОБА_5 проводили перевірку магазину, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 У ході їх допиту останні надали суду покази, аналогічні тим, які надала ОСОБА_5

Крім цього, судом в якості свідка допитаний ОСОБА_4, який суду пояснив, що є сином ОСОБА_3 і 25.11.2014 р. вперше здійснював торгівлю у магазині, який розташований за адресою АДРЕСА_1. У приміщенні, в якому знаходиться магазин не він, не його батьки постійно не проживають, але батько інколи у ньому ночує. 25.11.2014 р. у зв'язку із тим, що його батько поїхав у лікарню він тимчасово став за прилавок магазину та реалізовував товар. До нього підійшов чоловік та попросив продати йому горілку, однак йому було відмовлено, після чого він попросив продати йому жувальну гумку. У подальшому в магазин зайшли ще дві жінки і почали проводити перевірку. У зв'язку із зазначеним він подзвонив батькові, але той не міг приїхати, тому подзвонив матері і остання прийшла в магазин. Під час перевірки перевіряючи виявили за касою пакет у якому знаходились сигарети, а в іншій кімнаті неповний ящик з слабоалкогольними напоями. Дані сигарети та слабоалкогольні напої були придбані для особистого споживання його батька та зберігались у магазині, реалізації вони не підлягали. Пояснення щодо виявлених підакцизних товарів ОСОБА_4 писав під диктовку перевіряючих у присутності матері, а тому не в повній мірі усвідомлював зміст написаного.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, позивач є фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на обліку як платник податків в ОДПІ.

25.11.2014 р. посадовими особами державної фіскальної служби проведену фактичну перевірку ОСОБА_3 не предмет дотримання ним законодавства щодо здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництв та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), яка задокументована актом перевірки від 03.12.2014 р., №0099/24113/22/НОМЕР_1.

Підставами для проведення зазначеної перевірки стали наказ №112-фп від 21.11.2014 р. "Про проведення фактичної перевірки" та направлення на перевірку від 21.11.2014 р. № 296, 297, 298.

Перевіркою в діяльності позивача виявлені порушення вимог ст.15 Закону №481, а саме роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії.

Зокрема, в ході перевірки в приміщенні магазину, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 посадовими особами державної фіскальної служби виявлені: 6 пляшок слабоалкогольного напою "Ром-Кола", 0,33 л, 8%, за ціною 11,00 грн., 9 пляшок слабоалкогольного напою "Бренді-Кола", 0,33 л, 8%, за ціною 11,00 грн.; 10 пачок сигарет "Він стон" по ціні 16,00 грн.; 5 пачок сигарет "Мальборо" по ціні 18,00 грн.; 2 пачки сигарет "Прима люкс"" по ціні 12,00 грн.; 16 пачок сигарет "Честерфілд" по ціні 16,50 грн.

У зв'язку із виявленими порушеннями ОДПІ прийнято рішенням від 12.12.2014 р., №000003, яким до ОСОБА_3 застосовано фінансову санкцію в розмірі 34000 грн.

Суд вважає таке рішення є законним та обґрунтованим, виходячи із наступного.

При цьому, при прийнятті рішення у цій справі суд виходить із підстав та предмету позову, які зазначенні позивачем у позовній заяві.

Так, ОДПІ у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є суб'єктом владних повноважень, який відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 21 ПК України визначені обов'язки посадових осіб контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

ОДПІ та її посадові особи при прийнятті рішень, зобов'язані виходити із наявності в діяльності платника податків об'єктивних порушень вимог податкового законодавства, які задокументовані актом перевірки.

Згідно положень ПК України, а також враховуючи принципи прийняття суб'єктом владних повноважень рішень, які викладенні у ч.3 ст.2 КАС України, не допускається прийняття рішень, у т.ч. рішення про застосування фінансових санкцій на підставі припущень, які не підтверджуються відповідними доказами. У силу положень ч.2 ст.71 КАС України саме на ОДПІ покладено обов'язок доказувати законність своїх рішень. При цьому під доказами в адміністративному судочинстві розуміють будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.69 КАС України). Припущення в розумінні КАС України не є доказами у справі.

Так, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийняте на підставі акту перевірки. Дослідженням змісту зазначеного акту перевірку суд прийшов до висновку, що задокументовані ним порушення є підставою для застосування до ОСОБА_3 фінансових санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії.

Зокрема, відповідно до ч.11 ст.15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснювати суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

При цьому суд зазначає, що під алкогольними напоями розуміють продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД (ст.1 Закону №481). Тобто, виявлені під час фактичної перевірки у позивача напої "Ром-Кола", 0,33 л, 8% та "Бренді-Кола", 0,33 л, 8% у розумінні Закону №481 є алкогольними напоями, роздрібна торгівля якими можлива виключна при наявності відповідної ліцензії.

Як встановлено судом вище, під час фактичної перевірки ОСОБА_3 посадовими особами органу державної фіскальної служби виявлено за місцем здійснення торгівлі алкогольні напої та тютюнові вироби, які згідно пояснень відібраних у продавця магазину, наданих під час перевірки, зберігались з метою їх реалізації.

Зазначених факт у судовому засіданні підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Крім цього, факт зберігання у магазині ОСОБА_3 з метою реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, також підтверджується актом перевірки, який підписаний продавцем магазину без зауважень та є джерелом доказової інформації.

Відповідно до ст.1 Закону №481 роздрібною торгівлею є діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Аналізуючи положення цієї норми слід прийти до висновку, що роздрібна торгівля це не є виключно реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів, це і діяльність пов'язана із закупівлею підакцизних товарів, їх зберігання, тощо.

Отже, з викладеного вище слідує, що ОСОБА_3 здійснював роздрібну торгівлю алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності на те відповідних ліцензій, що є порушенням ст.15 Закону №481.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно із абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону №481 рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами державної податкової служби та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Крім цього, відповідно до положень п.п.19-1.1.16 п.19.1 ст.19 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

За таких обставин ОДПІ, будучи контролюючим органом, уповноважена застосовувати фінансові санкції у вигляді штрафу до ОСОБА_3 за порушення ним вимог ст.15 Закону №481.

Відповідно до оскаржуваного рішення до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн., яка складається із 17000,00 грн. за роздрібну торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії та 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії, що відповідає положенням ст.17 Закону №481.

Отже, аналізуючи викладене у своїй сукупності слід прийти до висновку, що у задоволенні цього адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Щодо позиції позивача, згідно якої він зберігав у магазині алкогольні напої та тютюнові вироби для власного споживання, суд зазначає наступне.

Так, допитаний у судовому засіданні, як свідок продавець ОСОБА_4 суду пояснив, що виявлені посадовими особами органу державної фіскальної служби під час фактичної перевірки алкогольні напої та тютюнові вироби, не підлягали реалізації, а були придбані для власного споживання.

Однак суд такі його покази сприймає критично, оскільки вони повністю суперечать його письмовим поясненням наданим у присутності його матері під час перевірки, акту перевірки, який ним підписаний без зауважень у присутності його матері під час перевірки та спростовуються показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 При цьому суд зазначає, що у судовому засіданні при наданні показів у якості свідка ОСОБА_4 ухилявся від надання конкретних відповідей, плутався при поясненні місця проживання батьків, щодо тиску до нього, щодо присутності його матерів під час підписання документів тощо.

При наданні оцінки цим показам суд враховує асортимент виявленого товару (сигарети різних виробників, що є не притаманним для споживачів тютюнових виробів) та його кількість.

Крім цього, суд зазначає, що згідно ст.15 Закону №481/95-ВР, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої - заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб'єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви.

Враховуючи викладене, обов'язок суб'єкта господарювання щодо внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів виникає після отримання останнім ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами у тому випадку, коли місце зберігання продукції не співпадає з місцем здійснення торгівлі.

У цій справі, алкогольні напої позивачем зберігались не за місцем торгівлі, на яке отримана ліцензія, до Єдиного реєстру це місце зберігання алкогольних напоїв не внесено.

Крім цього, відповідно до абз.4 п.23 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 р., №833, забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно з ч.2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішення суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач по справі не довів свої вимоги щодо скасування рішення про застосування фінансових санкцій, а ОДПІ надала суду у повному обсязі докази, які б свідчили про порушення ОСОБА_3 вимог законодавства України.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2014 р., №000003 про застосування фінансовий санкцій - не підлягає задоволенню.

Із врахуванням положень ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р., №3674-VI суд вважає за необхідним стягнути з позивача недоплачену ним суму судового збору, яка складає 1644,30 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 12.12.2014 р., №000003 - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Державного бюджету України відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р., №3674-VI судовий збір у розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Анісімов

Постанова в повному обсязі складена 31 березня 2015 р.