Справа № 826/19939/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 січня 2015 року № 826/19939/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Інформаційні судові системи»
про визнання неправомірними дій, неправомірною бездіяльності, незаконною постанови, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 грудня 2014 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Едуарда Миколайовича, які виявилися у винесенні постанови про закриття виконавчого провадження ВП № 38011827 та повернення виконавчого листа як виконаного, неправомірними;

- визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Едуарда Миколайовича, яка виявились в невиконанні ним приписів ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» під час вчинення ним дій у виконавчому провадженні ВП № 38011827, відновленого 06.10.2014 р.;

- визнання бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві щодо ненадіслання ОСОБА_1 копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р. у строк, встановлений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнання незаконною постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Едуарда Миколайовича про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р. (далі - оскаржуване рішення).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про відкриття провадження в адміністративній справі від 19 грудня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Державне підприємство «Інформаційні судові системи» (далі - ДП «Інформаційні судові системи», третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає визнанню незаконною, дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві щодо її винесення - неправомірними, у зв'язку з тим, що відповідачем не було вжито всіх достатніх заходів для виконання рішення суду та не було жодних підстав для закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відділ Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, відповідач) своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, на адресу суду представником відповідача було направлено копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 38011827.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких зазначила, що ДП «Інформаційні судові системи» постанову суду та постанову державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Кузьмишина Е.М. про відновлення виконавчого провадження було виконано в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував.

У зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, призначене на 14.01.2015 р., суд, відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив подальший розгляд справи проводити в письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2013 р. (справа № 2а-17287/12/2670) за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємство «Інформаційні судові системи» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: зобов'язано ДП «Інформаційні судові системи» розглянути запит ОСОБА_1 від 03.10.2012 р. в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

27 березня 2013 року по вказаній вище адміністративній справі був виданий виконавчий лист № 2а-17287/12/2670, згідно даних якого рішення суду набрало законної сили - 28.02.2013 р.

На виконання вказаної вище постанови суду, ДП «Інформаційні судові системи» на адресу ОСОБА_1 було підготовлено та направлено лист від 09.04.2013 р., вих. № 3429/13-Вих, до якого було додано копію акту про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) на відповідність вимогам посадової Інструкції оператора з уведення даних в ЕОМ від 26.06.2012 р.

Зазначений вище лист ОСОБА_1 отримав в квітні 2013 року.

Не погодившись з його змістом та дійшовши висновку про невиконання ДП «Інформаційні судові системи» рішення суду від 01.02.2013 р. (справа № 2а-17287/12/2670), позивач вирішив звернутись до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду.

З заявою від 17.05.2013 р. про прийняття до виконання виконавчого листа № 2а-17287/12/2670, виданого 27.03.2013 р. Окружним адміністративним судом міста Києва, ОСОБА_1 (Стягувач) звернувся до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

20 травня 2013 року державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 38011827 (Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.05.2013 р.).

Пунктом другим вказаної постанови Боржнику (Державному підприємству «Інформаційні судові системи») було надано 7-денний термін з дати отримання постанови про відкриття виконавчого провадження для добровільного виконання.

Супровідним листом від 20.05.2013 р. вих. № 1411/10 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.05.2013 р. було направлено Державному підприємству «Інформаційні судові системи» для виконання.

20.05.2013 р. та 19.07.2013 р. на адресу Державного підприємства «Інформаційні судові системи» державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві були направлені Вимоги державного виконавця.

У відповідь на Вимогу державного виконавця від 20.05.2013 р. № 1411/10 Боржником була підготовлена відповідь від 17.09.2013 р. № 5071/13-Вих, в якій державному виконавцю було повідомлено про надання відповіді на запит ОСОБА_1 від 03.10.2012 р. ще в квітні 2013 року та долучені лист № 3429/13-Вих від 09.04.2013 р. та копія акту про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) на відповідність вимогам посадової Інструкції оператора з уведення даних в ЕОМ від 26.06.2012 р.

Отримавши вказану відповідь Боржника від 17.09.2013 р. № 5071/13-Вих, державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві 17 вересня 2013 року було прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 (Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 17.09.2013 р.).

Супровідним листом від 17.09.2013 р. вих. № 1711/10 постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 17.09.2013 р. було направлено сторонам виконавчого провадження (Боржнику та Стягувачу) та до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Не погодившись з постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 17.09.2013 р., ОСОБА_1 з позовними вимогами про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, 08.10.2013 р. звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2013 р. (справа № 826/16029/13-а) за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, позов ОСОБА_1 задоволено: визнано дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни щодо винесення постанови про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа як виконаного - протиправними; скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни про закінчення виконавчого провадження від 17.09.2013 р.; визнано протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни, вчинені в процесі виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.2013 р.

11 червня 2014 року по вказаній вище адміністративній справі був виданий виконавчий лист № 826/16029/13-а, згідно даних якого рішення суду набрало законної сили - 10.01.2014 р.

З заявою від 17.09.2014 р. про прийняття до виконання виконавчого листа № 826/16029/13-а, виданого 11.06.2014 р. Окружним адміністративним судом міста Києва, ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби.

23 вересня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 44777998 (Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 44777998 від 23.09.2014 р.).

06 жовтня 2014 року головним державним виконавцем органу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 44777998 від 23.09.2014 р. з примусового виконання виконавчого листа № 826/16029/13-а, виданого 11.06.2014 р. Окружним адміністративним судом міста Києва, винесено постанову про скасування документу «Постанова про закінчення виконавчого провадження (п. 8 ч. 1 ст. 49)» від 17.09.2013 р.

06 жовтня 2014 року головним державним виконавцем органу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві прийнято Постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 38011827 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-17287/12/2670, виданого 27.03.2013 р. Окружним адміністративним судом міста Києва.

Супровідними листами від 06.10.2014 р. ОСОБА_1 було повідомлено про прийняття вказаних вище постанов від 06 жовтня 2014 року.

На виконання вказаної вище постанови про відновлення виконавчого провадження, ДП «Інформаційні судові системи» на адресу органу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві було підготовлено та направлено заяву від 21.10.2014 р., вих. № 2704/14-Вих про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827, в якій Боржник просив закінчити виконавче провадження ВП № 38011827 та до якої були додані документи, які свідчили, зокрема, про повторно надану відповідь на запит ОСОБА_1 від 03.10.2012 р. за вихідним номером 2679/14-Вих від 20.10.2014 р.

За вказівкою позивача, такий лист (відповідь ДП «Інформаційні судові системи» на запит ОСОБА_1 від 03.10.2012 р. за вихідним номером 2679/14-Вих від 20.10.2014 р.) ним було отримано 24.10.2014 р.

Дійшовши висновку про фактично виконане в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом (виконавчий лист № 2а-17287/12/2670, виданий 27.03.2013 р. Окружним адміністративним судом міста Києва), головним державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві 20 листопада 2014 року прийнято Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827.

Супровідним листом від 20.11.2014 р. вих. № 3492/10 постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р. було направлено сторонам виконавчого провадження (Боржнику та Стягувачу) та до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Незгода з діями державного виконавця, які виявились у винесенні постанови про закриття виконавчого провадження ВП № 38011827 та повернення виконавчого листа як виконаного, власне з постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р., бездіяльністю державного виконавця під час вчинення ним виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 38011827, відновленого 06.10.2014 р. та бездіяльністю відповідача щодо ненадіслання позивачу копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р. у визначений законом строк, обумовила ОСОБА_1 звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані особами, які беруть участь у справі докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти вказані в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Частиною другою статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 р. № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР) визначено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Приписами ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з обґрунтувань та вимог адміністративного позову, позивач не погоджується з діями, бездіяльністю та оскаржуваним рішенням суб'єкта владних повноважень у виконавчому провадженні ВП № 38011827, відновленого 06.10.2014 р.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 51 Закону № 606-ХІV визначено, що в разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2013 р. (справа № 826/16029/13-а) скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни про закінчення виконавчого провадження від 17.09.2013 р.

На підставі заяви Стягувача з примусового виконання виконавчого листа № 826/16029/13-а, виданого 11.06.2014 р. Окружним адміністративним судом м. Києва про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни про закінчення виконавчого провадження від 17.09.2013 р., 23 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 44777998.

На виконання вимог ч. 1 ст. 51 Закону № 606-ХІV, 06 жовтня 2014 року головним державним виконавцем органу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві було відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2а-17287/12/2670, виданого 27.03.2013 р. Окружним адміністративним судом міста Києва.

За пунктом другим вказаної постанови, останню необхідно було направити сторонам виконавчого провадження та органу або посадовій особі, що видала документ.

Приписами ч. 3 ст. 51 Закону № 606-ХІV визначено, що про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Однак, в порушення вказаних приписів вище зазначеної норми, супровідний лист від 06.10.2014 р. № 1411/10-13 з постановою про відновлення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 06.10.2014 р. на адресу Стягувача було направлено (номер рекомендованого поштового відправлення 876) відповідачем 13.10.2014 р., про що свідчить дата на відбитку поштового штемпеля на ксерокопії конверту.

Судом звернено увагу на такий факт, втім вимог щодо зазначеного позивачем заявлено не було.

Також, ОСОБА_1 в своєму адміністративному позові вказує на те, що в постанові про відновлення виконавчого провадження державним виконавцем не вказано про необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду до семи днів з моменту винесення постанови та не зазначено, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення суду буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом № 606-ХІV.

З приводу вказаного, суд зазначає, що приписами ст. 51 «Відновлення виконавчого провадження» Закону № 606-ХІV не встановлено надання боржнику терміну для самостійного виконання рішення суду, оскільки відновлення виконавчого провадження - це продовження виконання вимог виконавчого документа державним виконавцем на забезпечення процесуальних гарантій стягувача, спрямованих на повне та фактичне виконання рішення.

За вказаних обставин, суд вважає, що вказані вище доводи позивача не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства, що свідчить про безпідставність заявленої ним вимоги стосовно неправомірної бездіяльності державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, викладеної ним в прохальній частині (п. 2) адміністративного позову.

Також, позивач звертає увагу на те, що державним виконавцем в постанові про відновлення виконавчого провадження не зазначено строку та порядку оскарження постанови.

З аналізу вказаної постанови про відновлення виконавчого провадження вбачається, що п. 4 останньої визначено порядок її оскарження, що свідчить про безпідставність наведених позивачем обґрунтувань.

Стосовно фактично виконаного в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В статті 50 Закону № 606-ХІV визначені наслідки завершення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, згідно виконавчого листа № 2а-17287/12/2670, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 27.03.2013 р., Державне підприємство «Інформаційні судові системи» було зобов'язано розглянути запит ОСОБА_1 від 03.10.2012 в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян».

З аналізу наявного в матеріалах справи інформаційного запиту позивача від 03 жовтня 2012 року вбачається, що запитувач інформації просив надати завірену копію акту про відмову в проходженні перевірки на рівень знань та вимогам посадової інструкції від 26.06.2012 р. та просив вказати правові підстави для його складання.

Виконуючи постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.2013 р. (справа № 2а-17287/12/2670), на підставі якої в подальшому (27.03.2013 р.) був виданий виконавчий лист № 2а-17287/12/2670, Державним підприємством «Інформаційні судові системи» (до початку відкриття виконавчого провадження ВП № 38011827) ОСОБА_1 було направлено листа «Щодо надання копій документів» від 09.04.2013 р. № 3429/13-Вих, в якому були зазначені правові підстави для складання акту про відмову в проходженні перевірки на рівень знань та вимогам посадової інструкції від 26.06.2012 р., а саме, у вказаному листі міститься посилання на Порядок проведення співбесіди (перевірки знань та практичних навичок) при прийомі на роботу до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» на посади операторів з уведення даних в ЕОМ І, II, III, затверджений Наказом ДП «Інформаційні судові системи» № 219-ОД від 24.10.2011 р.

Позивач в своєму позові не погоджується з вказаними у листі від 09.04.2013 р. № 3429/13-Вих правовими підставами для складання акту та порівнює його з листом від 18.10.2012 р. № 2086/12-Вих, який відсутній в матеріалах справи та який був надісланий на адресу позивача ще до надходження листа від 09.04.2013 р. № 3429/13-Вих та порівнює з висновками, викладеними в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.2013 р. (справа № 2а-17287/12/2670), аналізом якої був лист від 18.10.2012 р. № 2086/12-Вих.

Суд вважає, що таке порівняння є безпідставне, а отже не може бути прийняте до уваги.

Крім того, до вказаного вище листа від 09.04.2013 р. № 3429/13-Вих, ДП «Інформаційні судові системи» було долучено копію акту про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) на відповідність вимогам посадової Інструкції оператора з уведення даних в ЕОМ від 26.06.2012 р., відносно якого ОСОБА_1 і звертався з інформаційним запитом від 03.10.2012 р. до ДП «Інформаційні судові системи» та яким просив надати завірену копію останнього.

З дослідженої копії акту від 26.06.2012 р. вбачається, що копія акту засвідчена, проте з порушенням п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55, згідно якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Також, вказаний акт від 26.06.2012 р. було складено на ім'я ОСОБА_1.

Дійшовши висновку про нерозгляд Державним підприємством «Інформаційні судові системи» свого запиту від 03.10.2012 р., а так само і не виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.02.2013 р. (справа № 2а-17287/12/2670), позивач з заявою про примусове виконання рішення суду звернувся до виконавчої служби.

В процесі примусового виконання рішення суду (виконавчий лист № 2а-17287/12/2670, виданий Окружним адміністративним судом м. Києва 27.03.2013 р.), державним виконавцем було враховано відповідь ДП «Інформаційні судові системи» від 09.04.2013 р. № 3429/13-Вих, адресовану ОСОБА_1 на його запит від 03.10.2012 р., та було прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 (постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 17.09.2013 р.).

Не погодившись з діями державного виконавця, які виявились у винесенні постанови про закриття виконавчого провадження ВП № 38011827 та повернення виконавчого листа як виконаного, ОСОБА_1 звернувся до суду.

За наслідками розгляду вимог позивача, Окружним адміністративним судом м. Києва прийнято постанову від 11.11.2013 р. (справа № № 826/16029/13-а), якою постанову державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 17.09.2013 р. скасовано, що стало наслідком відновлення виконавчого провадження ВП № 38011827 (постанова про відновлення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 06.10.2014 р.).

В процесі примусового (відновленого) виконання рішення суду (виконавчий лист № 2а-17287/12/2670, виданий Окружним адміністративним судом м. Києва 27.03.2013 р.), Державним підприємством «Інформаційні судові системи» на адресу ОСОБА_1 був направлений лист «Щодо надання копії акту про відмову у проходженні співбесіди» від 20.10.2014 р. № 2679/14-Вих, яким заявнику повторно було надано розширену відповідь на його інформаційний запит від 03.10.2012 р.

Наявність такої відповіді та обізнаність відповідача щодо неї стало підставою для прийняття головним державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р., з якою ОСОБА_1 не погодився та оскаржив її до суду.

З аналізу тексту дослідженої під час розгляду відповіді третьої особи від 20.10.2014 р. № 2679/14-Вих вбачається, що в ній міститься посилання на правову підставу для складання акту про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок), якою є норми Положення про проведення співбесіди (перевірки знань та практичних навичок) при прийомі на роботу до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» на посади операторів з уведення даних в ЕОМ I, II, III, та вищої категорій, затвердженого пунктом 1.3.7. Наказу ДП «Інформаційні судові системи» № 219-ОД від 24.10.2011 р.

Таким чином, суд вважає, що третьою особою вимоги викладені в інформаційному запиті позивача від 03.10.2012 р. стосовно зазначення правових підстав для складання акту про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) виконані.

Судом також враховано, що до вказаного листа ДП «Інформаційні судові системи» від 20.10.2014 р. № 2679/14-Вих було додано інший акт ніж той який був зазначений в інформаційному запиті позивача від 03.10.2012 р., який як і необхідний для ОСОБА_1 акт складений на ім'я ОСОБА_1.

Втім, за налізу документів, які наявні в позивача (копії яких від надав до суду), а так само в даній адміністративній справі, вбачається, що позивачу на його інформаційний запит третьою особою були надані відповіді (листи від 09.04.2013 р. № 3429/13-Вих та від 20.10.2014 р. № 2679/14-Вих), якими вимоги щодо зазначення правових підстав для складання акту про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) виконані в повному обсязі.

Вказаними вище листами позивачу були скеровані також акти про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) на відповідність вимогам посадової Інструкції оператора з уведення даних в ЕОМ та про відмову у ознайомленні з актом про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) на відповідність вимогам посадової Інструкції оператора з уведення даних в ЕОМ від 26.06.2012 р., що також свідчить про виконання вимог, заявлених ним у інформаційному запиті від 03.10.2012 р.

Зазначене вище дає суду підстави вважати, що рішення суду (постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2013 р. у справі № 2а-17287/12/2670) на підставі якого був виданий виконавчий лист № 2а-17287/12/2670 від 27.03.2013 р. фактично виконано в повному обсязі, що свідчить про правомірність прийняття оскаржуваного рішення про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р. та про правомірність дій головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, які виявилися у винесенні постанови про закриття виконавчого провадження ВП № 38011827 та повернення виконавчого листа як виконаного.

Крім того, з аналізу оскаржуваного рішення вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р. відповідає приписам ч. 3 ст. 49 Закону № 606-ХІV, зокрема зазначено підставу її винесення (п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV) з обов'язковим мотивування цієї підстави (фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом).

Відсутність деяких обов'язкових реквізитів, як то замість повного імені та по батькові державного виконавця зазначені лише його ініціали, не зазначення повних прізвищ, імен, по батькові фізичних осіб та повних найменувань юридичних осіб, яким надсилається копія такої постанови, не можуть свідчити про необґрунтованість мотивованого рішення.

Також, оскаржуване рішення містить посилання на порядок та строки його оскарження, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 49 Закону № 606-ХІV.

Відповідну копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 38011827 від 20.11.2014 р. супровідним листом від 20.11.2014 р. № 3492/10 було направлено на адресу ОСОБА_1, що також відповідає нормі, визначеній в ч. 3 ст. 49 Закону № 606-ХІV.

Даних щодо не надіслання копії оскаржуваного рішення в строк, встановлений ч. 3 ст. 49 Закону № 606-ХІV, позивачем надано не було, що свідчить про безпідставність заявленої ним вимоги стосовно бездіяльності відповідача, викладеної ним в прохальній частині (п. 3) адміністративного позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що невідповідність запитуваного позивачем акту (акт про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) на відповідність вимогам посадової Інструкції оператора з уведення даних в ЕОМ) ДСТУ стосовно неналежного (неповного) засвідчення копії такого акту не може свідчити про невиконання третьою особою рішення суду, а так само вимог, викладених в інформаційному запиті позивача.

Також, суд, стосовно складення ДП «Інформаційні судові системи» вказаних вище актів не на ім'я позивача, а на ім'я ОСОБА_1, зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи направлення позивача на працевлаштування № 0110002 від 22.06.2012 р. Святошинського РЦЗ в м. Києві на посаду оператора з уведення даних в ЕОМ (ОМ) за 4114, оператора з уведення даних в ЕОМ (ОМ), та на який міститься посилання в акті про відмову у проходженні співбесіди (перевірки на рівень знань та практичних навичок) на відповідність вимогам посадової Інструкції оператора з уведення даних в ЕОМ від 26.06.2012 р., в актах були допущені описки в імені позивача, а саме «по батькові», де замість «ОСОБА_1» було помилково вказано «ОСОБА_1».

Відповідальними працівниками ДП «Інформаційні судові системи» були виявлені вказані описки у вказаних вище актах та 02.07.2012 р. були складені, наявні в матеріалах справи, відповідні акти про виправлення описок.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позивних вимог ОСОБА_1.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено правомірність вчинених ним дій та прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 КАС України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою звільнив позивача від сплати судового збору повністю.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 88, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко