Справа № 816/2849/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2015 р. м. Київ К/800/58118/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Рецебуринського Ю.Й.,

за участю секретаря Лопушенко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, третя особа - начальник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання незаконними службового розслідування та наказу про звільнення, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання незаконним службового розслідування, проведеного Інспекцією особового складу УКЗ УМВС України в Полтавській області по факту невиїзду позивача 23.05.2014р. на місце події за результатами повідомлення, яке зареєстроване 23.05.2014р. за №1341 в «Журналі реєстрації єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області; визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника УМВС України в Полтавській області Корсуна І.Г. від 09.06.2014р. за №546 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ; визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника УМВС України в Полтавській області Корсуна І.Г. від 01.07.2014 за № 282 о/с, підписаного на підставі наказу в.о. начальника УМВС України в Полтавській області від 09.06.2014 за №546, згідно з яким позивача звільнено у запас за порушення дисципліни з посади заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України; поновлення його на попередній роботі на посаді заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області та стягнення з УМВС України в Полтавській області на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 01.07.2014р. до затвердження наказу УМВС України в Полтавській області про поновлення на роботі.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2014р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до ч.2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.10.1996р. по 01.07.2014р.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 18.05.2013р. №212 о/с позивач призначений на посаду заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції, а наказом УМВС України в Полтавській області від 25.04.2014р. №249 на нього тимчасово покладено виконання обов'язків по посаді начальника Кобеляцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області.

Наказом УМВС України в Полтавській області "Про неналежне виконання службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 09.06.2014р. №546 на підставі висновків службового розслідування за порушення службової дисципліни, ст.ст.7,8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут), порушення вимог п.4.2.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012р. №940 (далі - Інструкція №940), що виявилося у невиїзді особисто на місце і події, самоусунення від контролю за діями підлеглих заступника начальника Кобеляцького РВ - начальника кримінальної міліції підполковника міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ.

Наказом же УМВС України в Полтавській області по особовому складу від 01.07.2014р. №282 о/с позивач звільнений з органів внутрішніх справ за п.64 "є" (у запас за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114 (далі - Положення №114).

При цьому, підставою для видання наказу від 09.06.2014р. №546 слугував висновок службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов'язків слідчо-оперативною групою Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області, затверджений в.о. начальника УМВС України в Полтавській області Корсуном І.Г. 09.06.2014р.

Вважаючи, що висновком службового розслідування та наказами від 09.06.2014р. №546 і від 01.07.2014р. №282 о/с порушено його права, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про доведеність факту порушення позивачем службової дисципліни і, як наслідок, правомірність звільнення його зі служби в запас на підставі п.п. «є» п.64 Положення (за порушення дисципліни).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, здійснивши касаційний перегляд справи, вказує на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом же ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати; начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування; перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Відповідно до п.5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013р. №230, якщо вину особи рядового або начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, про що видається наказ.

Як встановлено під час службового розслідування, проведеного на підставі наказу в.о. начальника УМВС в Полтавській області від 23.05.2014р. №326, о 05:40 23.05.2014р. до чергової частини Кобеляцького РВ надійшло повідомлення від інспектора "Нижньоворсклянський" Сєрова О.М. про те, що поблизу с.Вільховатка Кобеляцького району лунають постріли. За даним повідомленням було здійснено виїзд слідчої оперативної групи у складі слідчого ОСОБА_5., оперуповноваженого ОСОБА_6 та старшини ОСОБА_7., які на місці події допустили ряд порушень. При цьому, за результатами проведеного розслідування комісія прийшла до висновку про те, що такі порушення стали можливими внаслідок неналежного виконання позивачем як тимчасово виконуючим обов'язки начальника Кобеляцького РВ УМВС свого передбаченого п.4.2.1 Інструкцією №940 обов'язку щодо особистого виїзду на місце події та встановленого ст.8 Дисциплінарного статуту обов'язку з контролю за підлеглими.

Так, згідно з п.п.4.2.1 пункту 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012р. №940 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.01.2013р. за №54/22586, з метою організації належного реагування на кримінальні правопорушення та інші події, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, забезпечення взаємодії з іншими правоохоронними органами та органами виконавчої влади, своєчасного інформування на місця подій обов'язково виїжджають, зокрема, начальники ГУМВС, УМВС, міськрайлінорганів, керівники органів досудових розслідувань або особи, які виконують їх обов'язки, - при отриманні повідомлень про вбивства, розбої, кримінальні правопорушення, учинені із застосуванням вогнепальної зброї чи вибухівки, кримінальні правопорушення та інші події, що можуть викликати суспільний резонанс.

При цьому, відповідно до п.1.12 Посадової інструкції заступника начальника Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області - начальника кримінальної міліції, затвердженої 10.01.2014р. в.о. начальника Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області підполковником міліції В.В.Голтвянським, позивач, як заступник начальника Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області - начальник кримінальної міліції зобов'язаний особисто виїжджати на місця пригод за фактами вчинення тяжких злочинів (вбивства, насильства, тяжкі тілесні ушкодження, розбої, грабежі, крадіжки тощо) і організовує роботу по розкриттю злочинів по гарячих слідах.

Таким чином, за змістом наведених положень інструкцій, позивач зобов'язаний був особисто виїхати на місце події при отриманні повідомлень про вбивства, розбої, кримінальні правопорушення, учинені із застосуванням вогнепальної зброї чи вибухівки, кримінальні правопорушення та інші події, що можуть викликати суспільний резонанс, а також за фактами вчинення тяжких злочинів (вбивств, насильств, тяжких тілесних ушкоджень, розбоїв, грабежів, крадіжок тощо).

Проте, судами не було надано оцінки наведеним позивачем як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі доводам щодо того, що на час прийняття телефонного повідомлення не було точних відомостей стосовно того, що саме відбувалося на місці події, й чи дійсно мало місце саме кримінальне правопорушення, учинене із застосуванням вогнепальної зброї або таке, що може викликати суспільний резонанс.

При цьому, на місце події була направлена слідчо-оперативна група, якою зафіксовано факт полювання диких кабанів, щодо якого внесено відомості до ЄРДР за №0000249 від 23.05.2014р., але, в подальшому, кримінальне провадження згідно з постановою заступника начальника СВ Кобеляцького РВУ МВС України в Полтавській області від 26.06.2014р. було закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України («Незаконне полювання»).

Крім того, судами не було досліджено, а отже й також не надано оцінки наявній в матеріалах справи довідці Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області №6374 від 11.08.2014р., відповідно до якої 22.05.2014р. позивач згідно з раніше розробленим графіком чергувань заступив на добове чергування як відповідальний від керівництва та протягом доби і в подальшому 23.05.2014р. займався підготовкою та плануванням роботи щодо розстановки особового складу райвідділу по виборчим дільницям для належного забезпечення охорони громадського порядку на передодні та безпосередньо під час позачергових виборів Президента України 25.05.2014р.; в період 22 та 23 травня 2014 року він особисто здійснював об'їзд усіх виборчих дільниць, вивчав їх технічно-санітарний стан та околиці прилеглої території, проводив інструктажі особовому складу, який задіювався до несення служби в складі слідчо-оперативної групи та додаткові інструктажі співробітникам, які заступали до несення служби на виборчих дільницях 23.05.2014р., чим забезпечував належне виконання вимог наказів МВС України та Плану заходів УМВС щодо забезпечення правопорядку і громадської безпеки під час проведення передвиборчої кампанії та виборів Президента України від 21.03.2014р. №576 та вимог наказу УМВС №263 від 29.04.2014р.

Разом з тим, приписами ст.14 Дисциплінарного статуту встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Таким чином, за змістом наведеної статті, характер накладеного покарання повинен відповідати його наслідкам, а при визначенні виду і міри покарання посадові особи повинні брати до уваги характер проступку (з огляду на об'єктивні факти), його наслідки, а також попередню поведінку винних (якщо вина доведена), їх ставлення до служби, стаж служби і рівень кваліфікації.

Проте, судами попередніх інстанцій при визначенні співрозмірності скоєного позивачем проступку й застосованого до нього заходу дисциплінарного впливу було враховано лише наявність у нього непогашеного дисциплінарного стягнення, проте не взято до уваги ані ступінь його вини, ані попередню поведінку, ставлення до служби, стаж служби, рівень кваліфікації, наявність заохочень, завдану шкоду тощо.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судового рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому слід дослідити вищевказані обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Рецебуринський Ю.Й.