Справа № 826/3873/14
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/800/63426/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Загороднього А.Ф.,

секретаря - Бруя О.Д.,

за участю представника позивача - Лясковського В.В.,

представника відповідача - Української Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі № 826/3873/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" (далі - ТОВ фірма "Астарта-Київ") звернулось в суд з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 березня 2014 року №000114020.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог ТОВ фірма "Астарта-Київ" відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2014 року, ухвалено нову, якою адміністративний позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення суду апеляційної інстанцій є законними, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважає касаційну скаргу відповідача необґрунтованою, а тому просить залишити її без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, присутніх у судовому засіданні, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі наказу від 24 січня 2014 року №34 відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ фірма "Астарта-Київ" відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільний обробіток земельної ділянки від 15 лютого 2010 року №5/0210/39 з Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство ім. Іваненка" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 15 лютого 2010 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт від 20 лютого 2014 року №195/28-10-40-20/578378457 (далі - Акт).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем: підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього 2 218 899,00 грн. В тому числі за 2013 рік в сумі 2 218 899 грн.

На підставі вищенаведеного Акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 13 березня 2014 року № за платежем податок на прибуток збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 2 773 624,75грн., з яких за основним платежем 2 218 899грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 554 724,75грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди апеляційної інстанцій виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК України, до складу інших доходів включається вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

За змістом підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України, фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Тобто, для визнання певної суми безповоротною фінансовою допомогою необхідно, щоб така сума відповідала будь-якому з вищенаведених визначень.

Згідно з підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України, безнадійна заборгованість - це заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією; заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Відтак, для визнання кредиторської заборгованості безнадійною така заборгованість має відповідати одній з наведених у ознак.

При цьому, в Акті перевірки не наведено жодної з ознак, які б дозволяли віднести кредиторську заборгованість у розмірі 11 678 414,00 грн. до складу безповоротної фінансової допомоги або безнадійної кредиторської заборгованості.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що 15 лютого 2010 р між позивачем та ДП "Сільськогосподарське підприємство ім. Іваненка " укладено Договір про спільний обробіток земельної ділянки № 05/0210/39 (далі - ДСД), за умовами якого, позивач здійснює керівництво спільною діяльністю, є повноважним представником ДП "Сільськогосподарське підприємство ім. Іваненка", виконує всі необхідні юридичні дії і акти для досягнення поставленої за договором цілі, зокрема реєструє цей договір в податковому органі; відкриває окремий поточний рахунок в банку, через який здійснює всі фінансові операції по виконанню умов договору; веде окремий податковий і бухгалтерський облік; представляє інтереси сторін з обумовленої договором діяльності перед третіми особами, беручи на себе відповідальність перед ДП "Сільськогосподарське підприємство ім. Іваненка" за їх дії.

У липні 2013 року сторонами зазначеного договору підписано Додаткову угоду № 1/0713 про спільний обробіток земельної ділянки, за умовами якої сторони погодились достроково припинити ДСД та зобов'язалися протягом місяця з моменту укладення цієї угоди узгодити графік повернення внесків кожній із сторін та порядок виконання взаємних зобов'язань, про що укласти відповідну угоду.

Прийнятою на виконання вищезазначеної угоди сторонами підписано додаткову угоду від 31 липня 2013 року № 31/0713, в якій визначено графік погашення зобов'язань за ДСД та встановлено кінцеву дату погашення кредиторської заборгованості - 31 січня 2014 року.

У зв'язку з прийняттям рішення про припинення діяльності ТОВ фірма "Астарта-Київ" подано заяву 8-ОПП та ліквідаційну податкову декларацію про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на необґрунтованість посилань податкового органу на те, що після подання заяви за формою № 8-ОПП припиняються будь-які дій такого платника податків, оскільки з аналізу норм права, що регулює питання припинення спільної діяльності без створення юридичної особи можна зробити висновок, що під припиненням спільної діяльності слід розуміти - дату досягнення і документального оформлення згоди сторін про припинення спільної діяльності або момент фактичного виконання всіх зобов'язань, що виникли в результаті здійснення спільної діяльності, але не були виконані на момент прийняття рішення про припинення такої діяльності.

За таких обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що подання заяви за формою № 8-ОПП полягає у тому, щоб завчасно проінформувати податковий орган про майбутнє припинення платника податків, що дозволить податковому органу здійснити заходи, пов'язані з припиненням платника податків, у тому числі визначити, чи існують у такого платника податків зобов'язання зі сплати податків.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що суми кредиторської заборгованості спільної діяльності, яка існувала станом на 31 грудня 2013 року складалася з двох частин: 3 678 414,00 грн. - кредиторська заборгованість перед постачальниками за отримані товари і послуги, сплачена (погашена) на користь постачальників 10 січня 2014 року та 8 000 000,00 грн. - внесок позивача у спільну діяльність, повернутий на рахунок позивача 16 січня 2014 року, отже на день проведення перевірки (24 січня 2014 року), вказана заборгованість була погашена.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що кредиторська заборгованість позивача виникла внаслідок виконання умов ряду господарських договорів, укладених позивачем в інтересах спільної діяльності, а саме: Договір купівлі-продажу від 01 квітня 2010 року № 5/0410/36 з ТОВ фірма "Астарта-Київ" (сума заборгованості - 1 415 715,44 грн.); Договір про надання послуг від 01 квітня 2010 року № 16/0104 з TOB "Агрофірма "ім. Довженка"(сума заборгованості - 480 458,61 грн.; Договір купівлі-продажу від 01 липня 2010 року № 10/0710/64 з TOB "Агрофірма "ім. Довженка" (сума заборгованості - 391 231,00 грн.); Договір зберігання від 05 травня 2010 року № 50/0505/11 з TOB "Агрофірма "ім. Довженка" (сума заборгованості - 84 738,52 грн.); Договір про надання послуг від 01 квітня 2010 року № 21/0104 з TOB "Агрофірма "Миргородська" (сума заборгованості - 1 306 270,22 грн.).

Реальність надання послуг за цими договорами підтверджується видатковими накладними та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а факт погашення заборгованості відповідними банківськими виписками.

Стосовно кредиторської заборгованості у розмірі 8 000 000,00 грн., судом апеляційної інстанції встановлено, що це внесок позивача у спільну діяльність, який вважається заборгованістю спільної діяльності перед позивачем, як учасником такої діяльності. В свою чергу повернення внеску у спільну діяльність можливо лише після виконання суб'єктом ДСД всіх взаєморозрахунків за зобов'язаннями, що утворилися під час здійснення господарської діяльності, та після визначення фінансових результатів такої діяльності, оскільки внесок у спільну діяльність є гарантією виконання зобов'язань суб'єкта ДСД перед контрагентами та іншими кредиторами.

Остаточне погашення заборгованості перед контрагентами було здійснене 10 січня 2014 року та на виконання умов ДСД 16 січня 2014 року внесок у розмірі 8 000 000,00 грн. повернено на рахунок позивача, що підтверджується банківською випискою.

Зазначений внесок мав бути повернений до припинення статусу спільної діяльності як платника податків, але після погашення всіх інших боргів, які утворилися в результаті виконання ДСД, на момент повернення коштів строк позовної давності щодо таких коштів не сплив.

Таким чином, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції про те, що у спірному випадку обставини, з якими законодавство пов'язує зміну статусу одержаних платником коштів і перетворення їх на безповоротну фінансову допомогу в розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України, не настали у зв'язку з поверненням учаснику спільної діяльності грошового внеску.

З огляду на викладене, до кінця січня 2014 року сторонами повністю врегульована як дебіторська, так і кредиторська заборгованість; до бюджету сплачено ПДВ і податок на прибуток підприємств у розмірі 1 115 451,00 грн.; сторонам ДСД виплачено прибуток, одержаний в результаті здійснення спільної діяльності, а отже кредиторську заборгованість, на яку податковим органом було нараховано податок на прибуток підприємств, було погашено до призначення податкової перевірки та до подання річної Декларації з податку на прибуток підприємств.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що кредиторська заборгованість, яку відповідач визнав безповоротною фінансовою допомогою, була погашена станом на день призначення перевірки, а відтак передбачені законодавством підстави вважати кошти у розмірі 11 678 414,00 грн. безповоротною фінансовою допомогою відсутні.

Згідно з частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для його скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі № 826/3873/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: