Справа № 826/19432/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2015 року № 826/19432/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до 1. Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Скляренка Олексія Миколайовича 2. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправними дій, скасування рішення від 07 жовтня 2014 року № 16301325 та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11 грудня 2014 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про уточнення (зміну) позовних вимог, про:

- визнання протиправними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Скляренка Олексія Миколайовича (далі - держреєстратор, відповідач 1), що полягають у відмові в державній реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна, машиномісце за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1;

- скасування Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 16301325 від 07 жовтня 2014 року (далі - оскаржуване рішення), винесене державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Скляренком Олексієм Миколайовичем;

- зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві здійснити державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, машиномісце за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є необґрунтованим та незаконним, з огляду на те, що на виконання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.09.2014 р. № 16084837 ним були подані необхідні документи. Втім, незважаючи на наявність всіх необхідних документів для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, держреєстратором було прийнято оскаржуване рішення.

Позивач вважає, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Скляренко О.М. діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, для повного захисту порушених прав, свобод та інтересів, позивач вважає за необхідне зобов'язати держреєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, машиномісце за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач 1 своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався.

11 лютого 2015 року представником Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач 2) надані суду заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, в яких він зазначає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на машиномісце за позивачем від 07.10.2014 р. № 16301325 прийняте ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач 2 вказує на те, що держреєстратор встановивши відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, правомірно своїм рішенням зупинив розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Втім, позивачем у п'ятиденний термін так і не було надано всіх інших документів, які зазначені в рішенні про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що стало наслідком прийняття держреєстратором рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Разом з тим, відповідач 2 вказує, що відмова у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема з підстави, визначеної в п. 54 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не позбавляє заявника права повторно звернутись із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Також, відповідач 2 звертає увагу на те, що у реєстраційній справі відсутній документ, що підтверджує присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна на АДРЕСА_1, виданого згідно сертифікату НОМЕР_1 від 29.01.2014 р., хоча приписами норм чинного законодавства такий документ передбачений та є обов'язковим.

Крім того, на думку відповідача 2, за відсутності звернення у встановленому законодавством порядку до відповідної реєстраційної служби за місцезнаходженням нерухомого майна, державний реєстратор не праві переглядати документи та/або приймати будь-яке рішення щодо реєстрації.

В наданих запереченнях, представник відповідача 2 просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 18.02.2015 р. відповідача 1, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2014 року позивач через уповноважену особу звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та пакетом документів для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на об'єкт нерухомості: машиномісце, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Дана заява була прийнята та зареєстрована за реєстраційним номером 8104877.

Розглянувши вказану вище заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, держреєстратор встановив відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868.

В зв'язку з цим, 26.09.2014 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Скляренком О.М. прийнято Рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16084837 (далі - Рішення № 16084837).

Вказане Рішення № 16084837 уповноважена особа позивача отримала 30.09.2014 р.

07 жовтня 2014 року держреєстратором прийнято Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 16301325 (далі - Рішення № 16301325).

Вказаним Рішенням № 16301325, позивачу відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на об'єкт нерухомості: машиномісце, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Відмову у державній реєстрації права власності, відповідач 1 мотивував тим, що після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

Вказане Рішення № 16301325 уповноважена особа позивача отримала 23.10.2014 р.

Незгода з діями відповідача 1, що полягають у відмові в державній реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна, машиномісце за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, з зазначеним вище його Рішенням № 16301325 та необхідністю вчинення ним певних дій обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV).

По умовам п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Приписами частини другої статті 15 Закону № 1952-IV визначено, що орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону № 1952-IV розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Частиною третьою ст. 17 Закону № 1952-IV визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою (п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV).

В ст. 24 Закону № 1952-IV визначені підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Приписами п. 54 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок № 868.

Згідно з п. 16 Порядку № 868 у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про зупинення розгляду заяви видає таке рішення особисто або надсилає поштою заявникові з повідомленням про вручення.

У разі коли заявник особисто отримує рішення про зупинення розгляду заяви, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування реєстраційної або облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Заявник усуває обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання відповідного рішення.

Державний реєстратор з моменту усунення обставин, що були підставою для прийняття ним рішення про зупинення розгляду заяви, приймає рішення про відновлення її розгляду. Перебіг строку державної реєстрації продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про відновлення розгляду заяви видає таке рішення особисто або надсилає поштою заявникові.

У разі коли заявник особисто отримує рішення про відновлення розгляду заяви, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування реєстраційної або облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Якщо протягом п'яти робочих днів після отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви до органу державної реєстрації прав, нотаріуса не надійшли документи, які підтверджують усунення в повному обсязі обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

В п. 20 Порядку № 868 визначено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно з п. 28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Приписами п. 50 Порядку № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає:

- документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо);

У разі придбання безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром є одиниця нерухомості, документами, що підтверджують набуття у власність закріпленого за особою об'єкта будівництва, є договір купівлі-продажу облігацій та в разі наявності документ, згідно з яким відбулося закріплення відповідного об'єкта інвестування за власником облігацій (договір резервування, бронювання тощо).

- довідку (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав);

- технічний паспорт на об'єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо);

- завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва):

- документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

- документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

- документа, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася).

В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено, що згідно картки прийому заяви № 15716940 від 11.09.2014 р. заявником разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були подані наступні документи:

- договір погашення облігацій, серія та номер: б/н, виданий 21.08.2014 р., видавник: ТОВ «А.В.С.»;

- акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 26.08.2014 р., видавник: ТОВ «А.В.С.»;

- договір резервування нерухомості, серія та номер: 92, виданий 29.10.2010 р., видавник: ТОВ «А.В.С.»;

- договір купівлі-продажу цінних паперів, серія та номер: б/н, виданий 29.10.2010 р., видавник: ТОВ «А.В.С.»;

- технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 21.03.2014 р., видавник: ТОВ «К КОНСАЛТ»;

- копія технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданий 21.03.2014 р., видавник: ТОВ «К КОНСАЛТ»;

- копія довіреності, серія та номер: б/н, виданий 21.08.2014 р., видавник: Приватний нотаріус Київського MHO Чорна Л.В.;

- копія паспорта та ідентифікаційного номера, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 01.06.2009 р., видавник: Красногвардійський РВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області;

- копія паспорта та ідентифікаційного номера, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 14.05.1998 р., видавник: Московський РУ ГУ МВС України у м. Києві;

- копії документів на будівництво, серія та номер: б/н, виданий 11.09.2014 р., видавник: ТОВ «А.В.С.».

Встановивши відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, визначених Порядком № 868, а саме: довідки про сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва; виписки з рахунку у цінних паперах про переказ облігацій, довідки про повну сплату та відсутність заборгованості, держреєстратором 26.09.2014 р. було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (Рішення № 16084837).

06 жовтня 2014 року позивачем через уповноважену особу держреєстратору була надана Довідка ТОВ «А.В.С.» від 03.10.2014 р. № 438 про переказ облігацій згідно договору погашення облігацій від 21.08.2014 р. та відсутність заборгованості, про що свідчать дані картки прийому заяви № 15716940.

Втім, в повному обсязі обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви у визначений Порядком № 868 п'ятиденний термін, заявником усунено не було. Не було надано довідки про сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва та виписки з рахунку у цінних паперах про переказ облігацій.

Вказане вище стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення (Рішення № 16301325).

Окрім цього, суд зазначає, що рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень заявником оскаржено не було, що свідчить про його згоду з відсутністю у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком № 868.

З підстав завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та в разі неусуненння обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено (п. 54 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача 1 та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Водночас, суд зазначає, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема з підстави, визначеної в п. 54 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень (ч. 3 ст. 24 Закону № 1952-IV).

Стосовно вимоги позивача, заявленої до відповідача 2 про зобов'язання його вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 29 Порядку № 868 орган державної реєстрації прав, нотаріус не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав видає особисто заявникові або надсилає поштою з описом вкладення таке рішення разом з документами, що подавалися заявником для проведення державної реєстрації прав.

У разі коли заявник особисто отримує зазначені документи, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Після отримання документів особисто заявник у разі видачі йому картки прийому заяви повертає органові державної реєстрації прав таку картку з відміткою про отримання відповідних документів, яка підписується заявником із зазначенням дати отримання.

Отже, орган державної реєстрації повинен повернути заявникові документи, у тому числі правовстановлюючі, а останній не позбавлений права повторно звернутися до уповноваженого органу у передбаченому законодавством порядку.

За відсутності звернення у встановленому законодавством порядку до відповідної реєстрації служби за місцезнаходженням нерухомого майна, державний реєстратор не вправі переглядати документи та/або приймати будь-яке рішення щодо реєстрації.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог про зобов'язання відповідача 2 вчинити певні дії, а тому, вимоги ОСОБА_1 задоволеними бути не можуть.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене вище, керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко