Справа № 804/13046/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 рокусправа № 804/13046/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому, просив визнати протиправним дії відповідача та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Ленінського району Дніпропетровського міського управління юстиції «Про відкриття виконавчого провадження» ВП № 44344086 від 11 серпня 2014 року здійснену заступником начальника відділу державної виконавчої служби Ленінського району Дніпропетровського міського управління юстиції Пономаренко О.О.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції не здійснив повне і всебічне з'ясування обставин справи та не встановив обставини справи, які повинні були бути досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали вимоги викладенні в апеляційній скарзі, інші сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконанні у Ленінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 44344086 по виконанню виконавчого напису № 559, який був вчинений 17.02.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності та за рахунок коштів, отриманих від реалізації задовольнити вимоги ПАТ КБ «Надра» на суму 1 181 102, 45 грн.

Державним виконавцем, на виконання ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2014 року на підставі заяви стягувача, а також винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2014 року, відповідно до заяви стягувача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Частиною 1статті 11 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Статтею 20 вказаного Закону визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувану.

Статтею 25 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Порушень вищевказаних норм Закону відповідачем при відкритті виконавчого провадження допущено не було. При цьому як вірно зазначено судом першої інстанції наявність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ВАТ КБ «Надра» про зміну кредитного договору не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Виконавчий напис нотаріуса не скасований, а тому доводи позивача з приводу його протиправності є безпідставним.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Отже, відкриття виконавчого провадження є однією із стадій виконавчого провадження та не є заходом примусового виконання рішення, та не пов'язано із початком застосування заходів примусового виконання рішення.

Що стосується доводів позивача стосовно того, що дії відповідача не узгоджуються з положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то колегія суддів зазначає, що вказаним Законом передбачені обмежувальні заходи, а саме заборона примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку

З огляду на зазначені дві умови для майна яке підпадає під дію вказаного Закону судом першої інстанції вірно встановлено що у власності позивача перебуває також 1/3 квартири АДРЕСА_1. При цьому державним виконавцем не вживались заходи примусового виконання, тобто заходи по примусовому стягненню (відчуженню) майна позивача.

Незгода позивача з виконавчим написом нотаріуса, який в силу п. 4.ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, не може бути підставою для визнання протиправними дій державного виконавця.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які привели до неправильного вирішення спору по суті не знайшли свого підтвердження, а тому рішення суду першої підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 27 березня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова