Справа № 425/2362/14-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Москаленко В.В.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року справа №425/2362/14-а

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р. Ф.

суддів: Гайдара А.В.

Яковенка М.М.

при секретарі судового

засідання Куленко О.Д.

за участю

позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області

на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області

від 9 лютого 2015 року

по адміністративній справі № 425/2362/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області

про визнання дій незаконними та зобов'язання

вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі позивач) звернувся 15 жовтня 2014 року з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області (надалі управління, відповідач) про визнання незаконними дій відповідача щодо не виплати позивачу пенсії за інвалідністю в розмірі фактичної шкоди з 01.07.2012 року та зняття його з обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області, зобов'язання відповідача поновити йому виплату пенсії з 01.07.2012 року та здійснити виплату заборгованості з 01.07.2012 року (арк. справи 1, 2).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 жовтня 2014 року зазначений адміністративний позов було залишено без розгляду у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду (арк. справи 3).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року вищезазначена ухвала Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 жовтня 2014 року була скасована в частині залишення без розгляду позовних вимог, що стосуються періоду з 16.04.2014 року та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (арк. справи 42-44).

21.01.2015 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог, в якій просив поновити позивача на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області з 01.07.2012 року, поновити пропущений строк звернення до суду з 01.07.2012 року, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату основної пенсії, як інваліду 2 групи та особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та виплату додаткової пенсії за віком у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком згідно рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 26.07.2011 року № 29325815 (арк. справи 63).

Постановою суду першої інстанції від 9 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, визнано дії Управління Пенсійного фонду в м.Рубіжному Луганської області щодо зняття ОСОБА_4 з обліку в Управлінні Пенсійного фонду в м.Рубіжному Луганської області та невиплати йому пенсії по інвалідності з 16.04.2014 року незаконними, зобов'язано Управління Пенсійного фонду в м.Рубіжному Луганської області відновити ОСОБА_4 виплату пенсії з 16.04.2014 року (арк. справи 104-108).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права (арк. справи 109-111).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не має права на отримання пенсії в Україні, оскілки отримує пенсію в Російській Федерації з 01.07.2007 року. Крім того, позивача було повідомлено про те, що якщо він бажає отримувати пенсію в Україні, йому необхідно звернутися до управління пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії та про запит пенсійної справи з Російської Федерації, які позивач надавати відмовляється.

Позивач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, в апеляційній скарзі просив розглянути справу без участі його представника.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 11.03.2009 року був інвалідом 3 групи, а з 02.03.2011 року інвалід 2 групи, захворювання якого пов'язано з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_4 з 11.03.2009 року по 30.06.2012 року перебував на обліку в територіальних управліннях Пенсійного Фонду України та отримував пенсію по інвалідності.

З листа відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Ульянівській області від 28.08.2012 року №09/04-5637 вбачається, що позивач з 01.07.2007 року отримує пенсію з коштів Пенсійного фонду Російської Федерації.

У зв'язку з отриманням наведеної інформації, відповідачем на підставі розпорядження П/О № п/справи 148831 позивачу призупинено виплату пенсії по інвалідності з 01.07.2012 року.

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі розпорядження відповідача № 276 пенсійна справа позивача закрита з 01.10.2012 року у зв'язку з отриманням останнім пенсії за віком у Пенсійному Фонді Російської Федерації згідно інформації з листа відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Ульянівській області від 28.08.2012 року №09/04-5637.

Зазначені розпорядження позивачем не оскаржувались.

Також встановлено, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.03.2014 року у справі № 1-кп/425/7/14 ОСОБА_4 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та стягнуто на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області матеріальну шкоду в розмірі 117780,29 грн.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_4 на підставі наданих ним недостовірних відомостей, а саме неповідомлення про отримання пенсії в іншій державі, незаконно призначена і виплачена пенсія на території України в розмірі 117780,29 грн., у зв'язку з чим Пенсійному Фонду України завдано матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У зв'язку з оскарженням вищенаведеного вироку, кримінальна справа по ОСОБА_4 до теперішнього часу знаходиться на розгляді Апеляційного суду Луганської області.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 30.07.2014 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії та листом відповідача від 05.08.2014 року № 02/с-14 ОСОБА_4 повідомлено, що якщо він бажає отримувати пенсію в Україні, йому необхідно звернутися до управління пенсійного фонду з заявою про призначення (поновлення) пенсії та про запит пенсійної справи з Російської Федерації відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1 (арк. справи 61, 62).

З матеріалів справи також вбачається, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 26.07.2011 року ВП № 29325815 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-263/11, виданого Троїцьким районним судом Луганської області про зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області здійснити ОСОБА_4 перерахунок та виплату основної пенсії, як інваліду 2 групи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач припинивши позивачу виплату пенсії діяв неправомірно, а тому право позивача на отримання пенсії підлягає відновленню.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам по справі та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача на підставі позовної заяви, викладеної ним в редакції від 15.10.2014 року (арк. справи 1, 2), в той час коли позивачем позовні вимоги були уточнені на підставі заяви від 21.01.2015 року (арк. справи 63), що є порушенням ч. 2 ст. 11 КАС України, відповідно до якої, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Що стосується суті уточнених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, статтею 49 цього Закону встановлено, що припинення виплати пенсії за певних умов здійснюється на підставі рішення територіального органу Пенсійного фонду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет оскарження повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, та встановлені законом умови їх реалізації.

Як зазначалося вище, виплата пенсії позивачу припинена з 01.07.2012 року на підставі розпорядження відповідача.

З огляду на положення п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що як позивачем, так й судом першої інстанції невірно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки саме рішення відповідача має для позивача правове значення з питання припинення виплати пенсії, яке останнім не оскаржується, а тому суд позбавлений можливості в повній мірі захисти права позивача в цій справі, оскільки необхідною умовою реалізації для захисту цього права є саме скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, вимоги позивача щодо його поновлення на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області з 01.07.2012 року не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача здійснити перерахунок та виплату пенсії, як інваліду 2 групи відповідно до ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то вони також не підлягають задоволенню, оскільки позивач на даний час не перебуває на обліку відповідача, як отримувач пенсії, оскільки на підставі розпорядження відповідача № 276 пенсійна справа ОСОБА_4 закрита з 01.10.2012 року, яке позивачем також не оскаржується.

Що стосується вимог позивача поновити йому строк звернення до суду з 01.07.2012 року, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки будь-яких поважних причин щодо його пропуску останнім не надано, а посилання позивача на Закон України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» є неспроможними, оскільки позовні вимоги, з приводу яких звернувся до суду позивач, не є відшкодуванням ядерної шкоди, завданої життю і здоров'ю особи в розумінні вищенаведеного закону.

В той же час, як зазначалося вище, позивач 30.07.2014 року звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії, на яку останньому надана відповідь від 05.08.2014 року № 02/с-14.

Колегія суддів вважає в даному випадку наявне порушення прав позивача щодо розгляду його заяви з наступних підстав.

Згідно п. 37 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1, в редакції чинній на час звернення позивача з заявою від 30.07.2014 року (далі Порядок 22-1), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно п. 38 Порядку 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження;

г) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 6), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 39 Порядку 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок про те, що при отриманні від особи заяви щодо призначення, перерахунку або відновлення виплати пенсії Пенсійним органом проводяться дії, передбачені п. 38 Порядку 22-1 та за результатами її розгляду приймається відповідне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача від 30.07.2014 року розглянута відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян», про що свідчить лист управління від 05.08.2014 року № 02/с-14 (арк. справи 62), а тому колегія суддів вважає, що відповідачем не було дотримано положень Порядку 22-1 щодо розгляду заяви позивача, зокрема, проведення дій, передбачених п. 38 Порядку 22-1 та прийняття за результатами розгляду заяви відповідного рішення.

Оскільки позивачем не заявлені вимоги про визнання дій відповідача в цій частині неправомірними, тому суд апеляційної інстанції з метою повного захисту порушеного права позивача у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних та зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_4 від 30.07.2014 року відповідно до встановленого законодавством порядку.

Що стосується позиції позивача про те, що він має право на отримання пенсії як в Україні, так і в іншій державі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно положень ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Крім того, відповідно до ст. 7 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок про те, що особа не має права одночасно отримувати дві пенсії в обох державах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи припустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 11, 24, 94, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 9 лютого 2015 року по справі № 425/2362/14-а - задовольнити частково.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 9 лютого 2015 року по справі № 425/2362/14-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області щодо розгляду заяви ОСОБА_4 від 30 липня 2014 року без додержання положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області розглянути заяву ОСОБА_4 від 30 липня 2014 року відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30 березня 2015 року. Повний текст постанови складений та підписаний у нарадчій кімнаті 30 березня 2015 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Р.Ф. Ханова

Судді: А.В. Гайдар

М.М. Яковенко