Справа № 686/25180/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/25180/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

25 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Білої Л.М. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представників позивача Кульгука І.Г., Мойсей Г.М.,

представника відповідача - Крамар А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "ІКІО" до Хмельницької міської ради про визнання нечинним рішення,

В С Т А Н О В И В :

постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Також під час судового розгляду апеляційної скарги представник відповідача надав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на ст. 15 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а провадження у справі закрити, з інших підстав, ніж ті, що зазначені в клопотанні відповідача, виходячи з наступного.

Судом І інстанції встановлено, що рішенням Хмельницької міської ради від 12 червня 2013 року №46 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та оренду юридичним особам та громадянам" надано дозвіл ПП "ІКІО" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Зарічанській, 38 в м. Хмельницькому, в оренду (пункт 4 додаток №2).

Рішенням Хмельницької міської ради від 28 серпня 2013 року №73 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування, оренду юридичним особам, громадянам, поновлення договорів оренди земельних ділянок шляхом укладання додаткових угод" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що по вул. Зарічанській, 38 в м. Хмельницькому, та передано її в оренду ПП "ІКІО" (пункт 5 додаток №2).

31 жовтня 2013 року між Хмельницькою міською радою та ПП "ІКІО" укладено договір оренди земельної ділянки, що по вул. Зарічанській, 38 в м. Хмельницькому, строком до 28 серпня 2023 року. Пунктом 39 цього договору зазначено, що розірвання його в односторонньому порядку не допускається.

Пунктами 4 та 5 рішення Хмельницької міської ради від 12 листопада 2014 року №17 "Про місцеву ініціативу мешканців житлового будинку №38 по вул. Зарічанській" визнано недійсними пункт 4 додатку №2 до рішення Хмельницької міської ради від 12 червня 2013 року №46 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та оренду юридичним особам та громадянам" та пункт 5 додатку №2 до рішення Хмельницької міської ради від 28 серпня 2013 року №73 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування, оренду юридичним особам, громадянам, поновлення договорів оренди земельних ділянок шляхом укладання додаткових угод". Пунктом 6 цього ж рішення Хмельницької міської ради вирішено розірвати договір оренди землі від 31 жовтня 2013 року по вул. Зарічанській, 38 в м. Хмельницькому з ПП "ІКІО".

Суд І інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що пункти 4, 5, 6 рішення Хмельницької міської ради від 12 листопада 2014 року №17 "Про місцеву ініціативу мешканців житлового будинку №38 по вул. Зарічанській" не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції міських рад не відноситься скасування чи визнання недійсними своїх рішень. Крім того, судом І інстанції зазначено, що згідно з вимогами ст. 651 ч. ч. 1 та 3 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Колегія суду не погоджується з таким висновком суду І інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України ( далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 5 ЗК України передбачено, що земельне законодавство базується, в тому числі, на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Статтею 80 ЗК України установлено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності та держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Виходячи з положень ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 148 Господарського кодексу України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, ст.ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

За змістом ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст. 11 ЦК України, ст.ст. 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер.

Як вбачається із змісту позову, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької міської ради від 12 листопада 2014 року №17 "Про місцеву ініціативу мешканців житлового будинку №38 по вул. Зарічанській", яким визнано недійсними пункт 4 додатку №2 до рішення Хмельницької міської ради від 12 червня 2013 року №46 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та оренду юридичним особам та громадянам" та пункт 5 додатку №2 до рішення Хмельницької міської ради від 28 серпня 2013 року №73 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування, оренду юридичним особам, громадянам, поновлення договорів оренди земельних ділянок шляхом укладання додаткових угод". Пунктом 6 цього ж рішення Хмельницької міської ради вирішено розірвати договір оренди землі від 31 жовтня 2013 року по вул. Зарічанській, 38 в м. Хмельницькому з ПП "ІКІО".

В даному випадку Хмельницька міська рада реалізує свої повноваження власника землі, і виступає рівноправним суб'єктом земельних відносин. У відносинах з приводу яких виник спір, відповідач не здійснював владні управлінські функції. Тобто, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція з цього приводу викладена в постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 01 жовтня 2013 року у справі №21-228а13, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 09 грудня 2014 р. у справі №21-308а14 та від 16 грудня 2014 р. у справі №21-544а14, висновки яких є обов'язковими для врахування судами у відповідності до положень ст.244 КАС України.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 12 ГПК України справи, зокрема у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, підвідомчі господарським судам.

Таким чином, при визначенні підсудності справи суд мав виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач. Підприємство подало позов з метою захистити своє право користування земельною ділянкою, яке, на його думку, порушене Хмельницькою міською радою, внаслідок прийняття останньою рішення, спрямованого на припинення права користування нею.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Враховуючи вищевикладене, суд І інстанції порушив вимоги КАС України щодо визначення підсудності позову.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 198 та ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по даній справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницької міської ради задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2015 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 30 березня 2015 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Біла Л.М.

Полотнянко Ю.П.