Справа № 804/12589/14
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 рокусправа № 804/12589/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 р. у справі № 804/12589/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод"

до Управління Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області

про визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування",-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Марганецький рудоремонтний завод" звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем помилково було складено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за липень 2014 року, відповідно до яких визначено суму до сплати ПАТ "Марганецький рудоремонтний завод" - 66123,54грн. Позивач не погоджується із включенням до спірних розрахунків визначених осіб, що отримують пільгові пенсії: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Адже підприємством самостійно було визначено помилку щодо внесення зазначених осіб до списків №1 та №2 в частині визначення приналежності їхніх посад та відповідно призначення їм пільгових пенсій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони по справі до судового засідання не з'явилися, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, відповідно до ст. 41КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, публічне акціонерне товариство «Марганецький рудоремонтний завод» у встановленому порядку зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На вказаному підприємстві працювали громадяни, які були зайняті на роботах що дають їм право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто за Списком №1 та Списком № 2. Відповідач відповідно до вимог законодавства здійснював доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача, що підтверджується розрахунками.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Підприємства та організації з грошових коштів, які призначені на оплату праці, вносять до Пенсійного Фонду України плату, яка покриває витрати на доставку та виплату пільгових пенсій, у тому числі, призначених згідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому зберігається порядок покриття цих витрат, який діяв до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлено Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663, відповідно до якої плату Пенсійному фонду на покриття фактичних витрат на виплату пенсій за віком на пільгових умовах вносять підприємства незалежно від форм власності та господарювання, а несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності у позивача обов'язку з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій своїм колишнім працівникам.

Згідно з п.6.8 вказаної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Таким чином, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Відповідно до матеріалів справи заборгованість відповідача перед УПФУ в м. Марганець Дніпропетровської області по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.«а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2014 року за Списком №1 склала 66123,54 грн. та за Списком № 2 - 12979,23 грн., дані розрахунки направлені на адресу позивача із супровідним листом за вих. № 3754/02/28 від 17.07.2014 року.

Отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не надавши на них заперечень й не оскарживши їх в суді, відповідач фактично узгодив такі розрахунки, зокрема, в частині пенсій, призначених відповідно до п.«а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач не сплатив відповідачу зазначену в розрахунках місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №1 та Списком № 2, у зв'язку із чим за ним утворилась заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком № 2 в розмірі 66123,54 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що визначена в розрахунках сума відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підлягає сплаті позивачем.

Одним з доводів апеляційної скарги є той факт, що на теперішній час відбувається процедура оскарження розрахунків, у які включені особи, трудовий стаж яких не підтверджено належним чином, а саме: справа № 180/417/14-ц за позовом ПАТ« Марганецький рудоремонтний завод» до ОСОБА_2 про визнання довідки недійчною, № 180/418/14-ц за позовом ПАТ« Марганецький рудоремонтний завод» до ОСОБА_3 про визнання довідки недійсною.

Однак на момент розгляду справи у відповідача не було даних щодо протиправності або недійсності пред'явлених довідок про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності книжки або відповідних записів у ній, які були видані в тому числі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Тим більше, позивачем не було надано відповідних рішень суду, що набрали законної сили станом на момент судового розгляду даної адміністративної справи.

Таким чином, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені адміністративного позову є правомірним.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом першої інстанції з'ясовано всі обставини, які мають значення для справи, ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не вбачається, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 р. у справі № 804/12589/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 24.03.2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова