Справа № 803/411/15-а
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 803/411/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

з участю представника позивача Крючкова В. О.,

представника відповідача Приходько Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізолфа-Сервіс" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ізолфа-Сервіс" (далі - ТзОВ "Ізолфа-Сервіс") звернулося з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 вересня 2014 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що актом Луцькою ОДПІ від 09 вересня 2014 року №7673/22-01/35323231 про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" з питань правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року було встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.6 статті 198 Податкового кодексу (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість (далі - ПДВ), що підлягає до сплати за вересень 2013 року в сумі 28345 грн. Такий висновок відповідачем був зроблений у результаті встановлення, що надані для перевірки документи по виконаних будівельних роботах свідчать про невідповідність виконаних робіт субпідрядниками хронологічній послідовності, а саме факт виконання робіт ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" для Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінг Девелопмент" (далі - ТзОВ "Вінг Девелопмент") відбувся раніше (серпень 2013 року) ніж приймання виконаних робіт ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" від ТзОВ "Трейд Лайн М" (вересень 2013 року). Крім того, позивачем, як генпідрядником, неправомірно укладено договір з ТзОВ "Трейд Лайн М" (субпідрядник), оскільки в ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" у додатку до ліцензії серії АЕ №180685 на здійснення господарської діяльності у галузі будівництва відсутній пункт 4.04.00 - "Генеральний підрядник у будівництві".

За результатами вказаної перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 вересня 2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 42517,50 грн., в тому числі 28345,00 грн. за основним платежем та застосовано штрафні санкції на суму 14172,50 грн. Позивач просить скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення в судовому порядку з наступних мотивів та підстав.

Господарські операції між ним та ТзОВ "Трейд Лайн М" фактично були здійснені, спричинили реальні зміни майнового стану сторін і були спрямовані на реальне настання правових наслідків. Вказане, на думку позивача, підтверджується укладенням договорів підряду від 06 серпня 2013 року №06.09.13/1, від 16.08.2013 року №16.09.13/1 між ним та ТзОВ "Трейд Лайн М". Факт виконання умов договору підтверджується відповідними первинними документами: договорами, актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, податковими накладними. Крім того, за надані послуги була здійснена оплата, що підтверджується банківськими виписками.

Позивач зазначає, що твердження працівників Луцької ОДПІ про те, що акти приймання виконаних будівельних робіт з субпідрядником датовані вереснем, а з генпідрядником - серпнем того ж року, є помилковими, оскільки дата, що проставлена на актах виконаних робіт відповідає даті його підписання і є підтвердженням сторонами належної якості виконаних робіт відповідає даті його підписання і підтвердженням сторонами належної якості виконаних робіт, а не даті їх фактичного виконання. Приймання виконаних ТзОВ "Трейд Лайн М" (субпідрядник) робіт проводилось лише після того, як ТзОВ "Вінг Девелопмент" (основний замовник) прийняв дані роботи у ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" (підрядник) і тим самим підтвердив їх належне виконання.

Позивач вважає, що ним при здійсненні господарських операцій із проведення будівельних робіт та оформлення відповідних документів щодо відображення таких операцій у своїй господарській діяльності жодним чином не порушено норми закону щодо здачі субпідрядних робіт своєму генпідряднику за договором підряду, укладеного з ТзОВ "Вінг Девелопмент" раніше, ніж прийнято ці роботи від свого субпідрядника ТзОВ "Трейд Лайн М". При цьому під час здійснення вищезгаданих операцій ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" не було порушено жодної норми Податкового кодексу України.

На підставі вищенаведеного позивач зазначає, що ним правомірно віднесено суми ПДВ за господарськими операціями з ТзОВ "Трейд Лайн М" до складу податкового кредиту, оскільки їх здійснення підтверджується первинними документами, які є належним чином оформленими відповідно до вимог законодавства. Щодо неправильного зазначення дати цивільно-правових договорів в податкових накладних, то це не призводить до неможливості ідентифікації факту та змісту господарських операцій, за умови належного заповнення інших реквізитів податкової накладної та, відповідно, не тягне втрати ними статусу належних податкових документів.

Враховуючи все вищевикладене, позивач вважає, що нараховане відповідачем грошове зобов'язання ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" в податковому повідомленні-рішенні від 23 вересня 2014 року № суперечить нормам діючого законодавства України, а тому воно підлягає скасуванню. З наведених підстав ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" просить позов задовольнити.

У письмовому запереченні проти адміністративного позову відповідач його вимог не визнав (а.с.29-31). В обґрунтування заперечень Луцька ОДПІ зазначила, що аналізом наданих для перевірки документів встановлено, що замовнику (не зазначений) роботи з облицювання фасаду приміщення за адресою Харківське шосе, 201-203 в м. Києві здійснювало ТзОВ "Вінг Девелопмент", субпідрядником якого виступало ТзОВ "Ізолфа-Сервіс", субпідрядником якого виступало ТзОВ "Трейд Лайн М", при цьому послуги по виконанню будівельних робіт ТзОВ "Трейд Лайн М" для ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" оформлені та підписані сторонами у вересні 2013 року, а послуги по виконанню будівельних робіт ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" для ТзОВ "Вінг Девелопмент" оформлені та підписані сторонами у серпні 2013 року.

Надані для перевірки документи по виконаних будівельних роботах свідчать про невідповідність виконаних робіт субпідрядниками хронологічній послідовності, а саме факт виконання робіт ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" для ТзОВ "Вінг Девелопмент" відбувся раніше (серпень 2013 року) ніж приймання виконаних робіт ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" від ТзОВ "Трейд Лайн М" (вересень 2013 року).

Крім того, згідно зі ст.17 Закону України "Про архітектурну діяльність" ліцензуванню підлягає господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єктів архітектури.

У додатку до ліцензії серії АЕ №180685, виданої інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 11.09.2012 року ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" не зазначено пункт 4.04.00 - "Генеральний підрядник у будівництві" (згідно з Переліком (кодифікатором) робіт, пов'язаних із створенням об'єктів архітектури). Зазначеним переліком, затвердженим наказом Мінрегіонбуду від 27.01.2009 року №47 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2009 року №226/16242 визначено роботи, що підлягають ліцензуванню. До даного переліку входять роботи з виконання функцій генерального підрядника у будівництві.

Враховуючи вшцевикладене, в порушення вимог Закону України "Про архітектурну діяльність" підприємством неправомірно укладено договори з ТзОВ "Трейд Лайн М", які передбачали виконання функцій генпідрядника.

Крім того, ТзОВ "Трейд Лайн М" віднесено до переліку суб'єктів господарювання - ймовірних "податкових ям", в рамках розслідування кримінального провадження №0000069.

Враховуючи вищезазначене, в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" завищено податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТзОВ "Трейд Лайн М" у вересні 2013 року в сумі 28345 грн., а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. У зв'язку з цим відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнає повністю з підстав, викладених у письмовому запереченні, та просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що в період з 27 серпня 2014 року по 2 вересня 2014 року Луцькою ОДПІ була проведена позапланова виїзна перевірка ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" з питань правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року, про що складено акт перевірки від 09 вересня 2014 року. Актом перевірки встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає до сплати за вересень 2013 року в сумі 28345 грн.

На підставі акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 23 вересня 2014 року №, яким ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 42517,50 грн., в тому числі 28345,00 грн. за основним платежем та застосовано штрафні санкції на суму 14172,50 грн.

Враховуючи те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято Луцькою ОДПІ як суб'єктом владних повноважень, тому при вирішенні даного спору воно перевірялося судом на відповідність вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, Луцька ОДПІ виконала свій обов'язок з доведення правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 23 вересня 2014 року № з огляду на таке.

Судом встановлено, що 06.08.2013 року та 16.08.2013 року між ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" як замовником (генпідрядником) та ТзОВ "Трейд Лайн М" як підрядником (субпідрядником) було укладено договори підряду №06.09.13/1 від 06.08.2013 року (а.с.59-62) та №16.09.13/1 від 16.08.2013 року (а.с.70-73). Згідно з умовами договорів підряду замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати облицювання фасаду приміщення за адресою: Харківське шосе, 201/203 в м. Києві. Відповідно замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її вартість. Перелік робіт, об'єм, площі та їх вартість визначаються в кошторисі, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до пункту 2.1 вищезгаданих договорів підряду загальна вартість договору підряду №06.09.13/1 від 06.08.2013 року становить 70015,22 грн., а договору підряду №16.09.13/1 від 16.08.2013 року - 100053,05 грн. Оплата вартості здійснюється замовником після прийняття ним робіт по даному об'єкту шляхом підписання відповідного акту приймання виконаних робіт. Остаточний розрахунок за даними договорами здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не раніше підписання актів прийому виконаних робіт за даними договорами. Вид розрахунків: безготівковий (пункти 4.1, 4.2 договорів).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договорів підрядник зобов'язується виконати роботу, передбачену договорами, в строк 10-14 робочих дні. Прийняття-здача робіт здійснюється шляхом підписання обома сторонами відповідного акта виконаних робіт.

На підтвердження виконання роботи сторонами складено акти приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року та за вересень-2 2013 року від 30.09.2013 року, а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року від 30.09.2013 року та підсумкові відомості ресурсів (а.с.63-68, 74-79). Крім того, ТзОВ "Трейд Лайн М" виписано податкову накладну від 06.09.2013 року №2549 на загальну суму 70015,22 грн., в тому числі ПДВ - 11669,20 грн., а також податкову накладну від 16.09.2013 року №7586 на загальну суму 100053,05 грн., в тому числі ПДВ - 16675,51 грн. (а.с.69, 80). Зазначені суми ПДВ позивач включив до складу податкового кредиту в декларацію з податку на додану вартість за вересень 2013 року.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За наявності первинних документів, якими позивач обґрунтовує своє право на податковий кредит, з одного боку, та доводів податкового органу про те, що відомості таких документів не відповідають дійсності з огляду на неможливість здійснення постачання робіт (послуг) контрагентом позивача у вказаний період, з іншого, з'ясуванню судом підлягає питання реального характеру отримання робіт від ТзОВ "Трейд Лайн М" та достовірність первинних документів.

Актом перевірки позивача зафіксовано, що для перевірки господарських операцій із ТзОВ "Трейд Лайн М" надано податкові накладні від 06.09.2013 року №2549 та від 16.09.2013 року №7586, акти приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року від 30.09.2013 року, а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 30.09.2013 року та банківські виписки від 06.09.2013 року БВ-0000306 та від 16.09.2013 року БВ-0000312. Згідно цих первинних документів слідує, що вони видані на виконання договорів підряду від 06.09.2013 року №06.09.13/1 та від 16.09.2013 року №16.09.13/1, проте зазначені договори для перевірки надані не були. Як слідує з наданих в судовому засіданні зазначених договорів, датами їх укладення є 06.08.2013 року та 16.08.2013 року відповідно.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, дати укладення договорів підряду не співпадають з датами, які зазначені у всіх інших первинних документів, тому що є результатом механічних помилок, проте представник позивача не зміг пояснити причину таких багаторазових помилок.

Судом встановлено, що предметом договорів підряду від 06.08.2013 року №06.09.13/1 та від 16.08.2013 року №16.09.13/1 є роботи щодо облицювання фасаду приміщення за адресою: Харківське шосе, 201/203 в м. Києві. Зазначені договори фактично є договорами субпідряду по відношенню до договору підряду №14.04.13.1 від 11.04.2013 року (а.с.105-108) між ТзОВ "Вінг Девелопмент" (замовник) та ТзОВ "Ізолфа-Сервіс", де позивач є підрядником щодо виконання робіт з утеплення фасадів приміщень за адресою: Харківське шосе, 201/203 в м. Києві. За цим договором підрядник зобов'язується виконати роботу в строк не більше 45 (сорок п'ять) робочих днів (пункт 3.1 договору). Прийняття-здача робіт здійснюється шляхом підписання обома сторонами відповідного акта виконаних робіт (пункт 3.2 договору). У відповідності до пункту 5.2.1 договору підрядник має право залучити для виконання певних обсягів робіт субпідрядні спеціалізовані будівельні та інші організації.

На виконання договору підряду №14.04.13.1 від 11.04.2013 року складений сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2013 року від 30.08.2013 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2013 року від 30.08.2013 року (а.с.88-91, 87).

Відповідно до ч.1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник (ч.1 статті 838 Цивільного кодексу України).

З наданих для перевірки та досліджених в судовому засіданні первинних документів слідує, що послуги з виконання будівельних робіт ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" для ТзОВ "Вінг Девелопмент" здійснені та оформлені підписами в акті приймання будівельних робіт за серпень 2013 року 30.08.2013 року, а послуги з виконання будівельних робіт ТзОВ "Трейд Лайн М" для ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" здійснені та оформлені підписами в актах приймання будівельних робіт за вересень 2013 року 30.09.2013 року, тобто надані для перевірки документи з виконання будівельних робіт свідчать про невідповідність виконаних робіт підрядниками хронологічній послідовності, а саме факт виконання робіт ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" для генпідрядника ТзОВ "Вінг Девелопмент" відбувся раніше (серпень 2013 року) ніж приймання виконаних робіт ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" від субпідрядника ТзОВ "Трейд Лайн М" (вересень 2013 року).

Твердження представника позивача про те, що роботи ТзОВ "Трейд Лайн М" фактично здійснило у серпні 2013 року, а зафіксовані в первинних документах пізніше суд до уваги не бере, оскільки в актах приймання виконаних будівельних робіт зазначено, що вони здійснені у вересні 2013 року, про що засвідчують підписи сторін від 30.09.2013 року. Крім того, відповідно до ч.1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У договорах підряду від 06.08.2013 року №06.09.13/1 та від 16.08.2013 року №16.09.13/1 (пункт 3.1) вказано, що підрядник зобов'язується виконати роботу, передбачену договорами, в строк 10-14 робочих днів, а у випадку порушення строків виконання робіт підрядник несе відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 0,5% від вартості прострочених робіт за кожен день. Аналізуючи дати укладення договорів та дату їх виконання, очевидним є той факт, що роботи виконані з порушенням встановлених договорами строків, однак доказів нарахування штрафів за таке прострочення позивачем не надано. Не надано також і будь-яких додаткових договорів щодо змін тих чи інших умов основних договорів.

Відповідно до ч.1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 4.1 договорів підряду між ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" та ТзОВ "Трейд Лайн М" встановлено, що оплата здійснюється замовником після прийняття робіт замовником по даному об'єкту шляхом підписання відповідного акту прийняття виконаних робіт. Остаточний розрахунок за даними договорами здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не раніше підписання актів прийому виконаних робіт за даними договорами.

Як слідує з платіжних доручень №2708 від 06.09.2013 року та №2746 від 16.09.2013 року (а.с.84-85) оплату за виконану роботу здійснено в безготівковій формі 06.09.2013 року та 16.09.2013 року, тобто ще до підписання актів приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2013 року від 30.09.2013 року, що суперечить пункту 4.1 договорів підряду.

Вищезазначені суперечності первинних документів не дають змоги встановити реальний характер господарських операцій між ТзОВ "Ізолфа-Сервіс" та ТзОВ "Трейд Лайн М", та не спростовують висновків Луцької ОДПІ про порушення позивачем податкового законодавства в акті перевірки від 09 вересня 2014 року №7673/22-01/35323231. Отже, судом при безпосередньому дослідженні первинних документів, складених за наслідками здійснення господарських операцій між позивачем та ТзОВ "Трейд Лайн М" було встановлено, що такі документи не відповідають дійсності.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За наданими сторонами з власної ініціативи чи на вимогу суду доказами встановлено, що наявність у позивача формально складених первинних документів, які є, на думку суду, недостовірними, не підтверджується реальність господарських операцій, обумовленими договорами підряду від 06.08.2013 року №06.09.13/1 та від 16.08.2013 року №16.09.13/1. Доводи відповідача щодо необґрунтованого декларування позивачем податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року в сумі 28345 грн. за виписаними ТзОВ "Трейд Лайн М" податковими накладними від 06.09.2013 року №2549 та від 16.09.2013 року №7586 знайшли підтвердження у судовому засіданні. З наведених підстав суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому у задоволенні позову про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 23 вересня 2014 року № слід відмовити.

За правилами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки позов не вирішено на його користь.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізолфа-Сервіс" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.09.2014 року № відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 3 квітня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук