Справа № 826/1338/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 квітня 2015 року № 826/1338/15

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі: судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації

третя особа - КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва",

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа - КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва", в якій просить визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 19.12.2014 р. про відмову у видачі позивачеві ордера на заселення в кімнату АДРЕСА_1, що у м. Києві, а також зобов'язати відповідача видати позивачу ордер на заселення у вказану кімнату.

Під час судового розгляду справи позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням додаткових пояснень від 26.03.2015 р.

При цьому в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що дії відповідача щодо відмови у видачі ордеру на кімнату №25 за вказаною адресою є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, адже рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2014 року у цивільній справі №759/9735/13-ц, на яке здійснено посилання Святошинської районною в м. Києві державною адміністрацією, на переконання позивача, не може братися до уваги, з тих підстав, що питання правомірності отримання позивачем ордеру не входило до предмету розгляду даної цивільної справи, окрім цього, підставою для відмови у задоволення позову в цій справі є саме неналежність визначеного відповідача - КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" та Київської міської ради.

Разом з тим, у додаткових поясненнях від 26.03.2015 р. представником позивача зауважено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2015 р. у цивільній справі №75915818/14-ц за позовом КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва" до ОСОБА_1 про виселення без надання права на інше приміщення позовні вимоги задоволено та виселено ОСОБА_1 з кімнати №25 з наданням іншого ліжко-місця в згаданому гуртожитку. Однак, як йдеться у додаткових поясненнях, станом на момент розгляду справи пропозиції до позивача про надання йому іншої придатної для проживання кімнати від Святошинської РДА не надходило. Тому, беручи до уваги названі обставини, позивач вважає дії Святошинської РДА такими, що порушують його конституційні права, у зв"язку із чим просить суд також визнати неправомірними вказані дії відповідача.

Між тим, суд зауважує, що дана позовна вимога не була заявленою позивачем у позовній заяві та за своїм змістом містить ознаки часткової зміни підстав та предмету позову. Водночас у судовому засідання 26.02.2015 р. судом вже розпочато розгляд даної адміністративної справи по суті, що згідно ч. 1 ст. 137 КАС України унеможливлює зміну первісно заявлених позовних вимог ОСОБА_1 шляхом їх доповнення вимогою про визнання неправомірними дій Святошинської РДА, а тому ця позовна вимога в рамках даної адміністративної справи розгляду не підлягає.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що згідно зі ст.ст. 128, 129 ЖК України спеціальний ордер на вселення на надану житлову площу в гуртожитку видається адміністрацією підприємства, у станови, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання житлової площі в гуртожитку. При цьому, як зазначено у запереченні, рішення Київської міської ради від 24.05.2012 р. №596/7933 "Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва", яким районним у м. Києві державним адміністраціям делеговано право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках мешканцям, які постійно в них проживають, зареєстровані та перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, надає право, однак не визначає механізму видачі районними в м. Києві державними адміністраціями ордерів на жилі приміщення в гуртожитках.

Водночас, на думку представника відповідача, дане рішення не може бути застосованим у випадку з позивачем, оскільки стосується видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках мешканцям, які постійно в них проживають, зареєстровані та перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, до яких ОСОБА_1 не відноситься, адже в отриманому ним від КП "Київтрактордеталь" ордері від 05.09.2007 р. зазначено про право заняття не житлового приміщення, а ліжко-місця в згаданому вище гуртожитку без визначення номера конкретної кімнати, також не вбачається вказівка на кімнату і з паспортних даних позивача, окрім цього на момент прийняття рішення КМДА від 24.05.2012р. позивач не проживав у кімнаті №25, адже заселився туди лише у 2013 р.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не прибув, причин чого суд не повідомив, пояснення з приводу позовних вимог до суду не надходили.

У зв'язку із вказаними обставинами та згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України суд ухвалив продовжити розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Отже, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету 05.09.2007 р. на ім"я ОСОБА_1, котрий працював станом на вказану дату на цьому підприємстві, видано ордер на право зайняття ліжко-місця у гуртожитку по АДРЕСА_1

Згідно наявної у справі копії наказу ТОВ "КТД-Сервіс" від 05.11.2007 р. №83 ОСОБА_1, водія автотранспортного засобу-машиніста екскаватора автотранспортного господарства, звільнено 05.11.2007 р. по скороченню штатів згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.08.2012 р. №1496 прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожиток та службове житло, що увійшли до статутного капіталу КП "Київтрактородеталь".

Як вбачається з додатку № 1 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.08.2012 р. №1496 гуртожиток по АДРЕСА_1, що у м. Києві, за виключенням вбудованого нежилого приміщення, від КП "Київтрактородеталь" перейшло до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передано до сфери управління Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - Святошинська РДА) .

З наявної у справі копії ордеру від 25.03.2008 р. №43, виданого КП "Київтрактородеталь", вбачається наявність права заняття ОСОБА_2 (сином позивача) з сім"єю у складі 3 чоловік (ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - дружина) жилої площі в гуртожитку АДРЕСА_2, розміром 16 кв.м.

Згідно до наданого позивачем до суду списку осіб, зареєстрованих в гуртожитку по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 з 21.09.2007 р. також числиться зареєстрованим у кімнаті № 69 даного гуртожитку, однак у паспортних даних при реєстрації місця проживання позивача номер кімнати не вказаний, водночас у кімнаті №25 у відповідності до даного списку зареєстровані громадяни ОСОБА_5 - 1996 р., ОСОБА_6 - з 1998 р. та ОСОБА_7 - з 1998 р.

Також позивачем до суду надано ряд платіжних документів на підтвердження сплати ним комунальних послуг за приживання в кімнаті №25 даного гуртожитку.

Листом від 05.03.2014 №2003-Я-155 у відповідь на звернення позивача від 11.02.2014 р. №Я-155 про надання додаткової кімнати в гуртожитку Святошинською РДА повідомлено, що відповідно до п.п. 1.1 Рішення ХХІ сесії VІ скликання Київської міської ради від 13.11.2013 р. №473/9961 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24.05.2012 №596/7933 "Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва" районним в м. Києві державним адміністраціям делеговано право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках мешканцям, які постійно в них проживають, зареєстровані та перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Також зазначено, що Святошинська РДА повернеться до розгляду житлового питання позивача після визначення порядку розподілу вільної житлової площі в гуртожитку.

Водночас листом від 19.12.2014 р. №107-107-ОП/Я-231/53468, оформленому за результатами розгляду звернення позивача від 05.12.2014 р. №107/ОП/Я-231/5, Святошинською РДА серед іншого повідомлено позивачу про те, що він перебуває на квартирному обліку за списком першочергового забезпечення житлом для учасників бойових дій з 18.03.2009 р. та станом на 01.12.2014 р. у списках черги: загальній - 6421, першочерговій - 2269, а за категорією обліку "учасники бойових дій" - 40. Також відповідачем з посиланням на п. 38 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень" зауважено про надання житлових приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, в порядку черговості.

Окрім цього, відповідач у вказаному листі зауважив, що питання вселення в кімнату №25 по АДРЕСА_1, розглядалось у судовому порядку та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2014 р., залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2014 р., ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову. Зважаючи на дані обставини, Святошинська РДА повідомила про відсутність підстав для видачі позивачу ордеру на кімнату №25 по АДРЕСА_1 у м. Києві.

Відтак, вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач за захистом порушених прав та інтересів звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представників сторін та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку (ст. 4 Закону №565).

Як передбачено ст. 128 ЖК УРСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Статтею 129 ЖК УРСР визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 132 ЖК УРСР інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожиток в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Відповідно до законодавства Союзу РСР Примірне положення про гуртожитки затверджується Радою Міністрів Української РСР, міністерствами, державними комітетами і відомствами СРСР за погодженням з відповідними профспілковими і комсомольськими органами (ст. 131 ЖК УРСР).

Так, постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. №208 затверджено Примірне положення про гуртожитки (далі - Положення №208), котрим встановлюється порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання.

Згідно п. 9 цього Положення жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громад.

Нормою п. 10 Положення №208 визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності.

Жила площа в гуртожитках надається в порядку черговості, що визначається адміністрацією підприємства, установи, організації та профспілковим комітетом і комітетом комсомолу (п. 11 Положення №208). Водночас згідно п. 12 жила площа в гуртожитку надається в розмірі не менше 6 кв. метрів на одну особу.

Як встановлено судом, питання надання позивачу ордеру для вселення кімнати №25 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві, досліджувалось Святошинським районним судом м. Києва під час розгляду цивільної справи № 759/9735/13-ц (пр. №2/759/152/14) за позовом ОСОБА_1 до КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва", Київської міської ради, третя особа - Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, про вселення.

Постановою від 29.01.2014 р. у даній цивільний справі, яка набрала законної сили, так як залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2014 р. (справа №22ц/796/4106/14), суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.04.2014 р. (справа №6-16324ск14) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на названі рішення судів попередніх інстанцій відмовлено.

Як визначено ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Так, під час розгляду цивільної справи № 759/9735/13-ц (пр. №2/759/152/14) Святошинським районним судом м. Києва встановлено, що згідно актів КП «РЕО-5» від 11.12.2013 та від 13.08.2013 філії №807 кімната АДРЕСА_1 є опечатаною та ніхто в ній не проживає, що підтверджується довідкою з місця проживання та реєстрації сім'ї за формою №3 ЄРРЦ №807.

Разом з тим у рішенні від 29.01.2014 р. у цивільній справі №759/9735/13-ц (пр. №2/759/152/14) Святошинським районним судом м. Києва, беручи до уваги те, що позивач потребує поліпшення житлових умов, але відсутні нормативно-правові механізми щодо задоволення вимог позивача у вказаний спосіб, а також те, що гуртожиток не належить підприємству (КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"), з огляду на те, що рішенням Київської міської ради від 24.05.2012 року № 596/7933 "Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва" делеговано право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках мешканцям, які постійно в них проживають, зареєстровані та перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов державним адміністраціям, зроблено висновок про безпідставність вимог позивача.

Між тим, Святошинським районним судом м. Києва також зазначено, що переселення громадян з одного жилого приміщення в інше в даному гуртожитку провадиться за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профспілкового комітету з видачею нового ордера. А відтак, беручи до уваги наведене, доводи позивача стосовно того, що підставою відмови у задоволенні його позову у цивільній справі №759/9735/13-ц (пр. №2/759/152/14) є лише невірне визначення ним відповідачів у цій справі, тобто кола осіб, яким делеговано право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках, підлягають спростуванню.

Водночас як зазначено позивачем у додаткових поясненнях від 26.03.2015 р. та встановлено судом, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2015 р. у справі ун. №759/15818/14-ц (пр. № 2/759/583/15) за позовом КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" до ОСОБА_1, треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, Київська міська рада, даний позов задоволено частково та прийнято рішення виселити ОСОБА_1 з кімнати №25 з наданням ліжко-місця в цьому ж будинку гуртожитку по АДРЕСА_1. Як також повідомлено позивачем, зазначене рішення ним не оскаржувалось, а тому є таким, що набрало законної сили.

Доцільно відмітити, що у рішенні від 04.02.2015 р. у справі ун. №759/15818/14-ц (пр. № 2/759/583/15) Святошинський районний суд м. Києва дійшов висновку про незаконність зайняття ОСОБА_1 кімнати №25 у згаданому вище гуртожитку та відсутність правових підстав для подальшого його проживання у цій кімнаті.

Разом з тим, суд не надає оцінки повідомленим позивачем у додаткових поясненнях від 26.03.2015 р. обставинам щодо неправомірності дій та/або бездіяльності відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 іншого житла після його виселення з кімнати №25 у даному гуртожитку на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2015 р. у цивільній справі №75915818/14-ц, адже дані обставини не відносяться до предмету позовних вимог, що розглядаються в адміністративній справі №826/1338/15.

Отже, враховуючи наведене у сукупності, а також виходячи з наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови - 03.04.2015 р.