Справа № 663/1112/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2015 р. м. Київ К/800/57914/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області , В.о. Лазурненського селищного голови Скадовського району Херсонської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, В.о. Лазурненського селищного голови Скадовського району Херсонської області про визнання дій Лазурненської селищної ради Скадовського району незаконними, скасування розпорядження № 30 від 29 березня 2013 року та зобов'язання в місячний строк укласти додаткову угоду.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 30 грудня 2013 року позов задоволено: визнано дії Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області в частині не розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк незаконними; скасоване розпорядження В.о. Лазурненського селищного голови Скадовського району Херсонської області № 30 від 29 березня 2013 року; зобов'язано голову Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області або особу, на яку покладено обов'язки голови Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, виконати вимоги ч.ч. 5, 6, 7 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та в місячний строк укласти з ОСОБА_4 додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 11 лютого 2008 року (загальною площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрованого в книзі реєстрації договорів оренди за № 4АА лютого 2008 року) про його поновлення на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року Апеляційну скаргу В.о. Херсонського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохранній сфері залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року відмовлено Херсонському міжрайонному прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохранній сфері у відкритті апеляційного провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції від 15 жовтня 2014 року, Заступник прокурора Херсонської області звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати його, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Херсонського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, суд виходив з того, що прокуратура не зверталася до суду із заявою про залучення до участі у справі. Окрім цього, суд зазначив, що прокуратурою як у апеляційній скарзі, так і у заяві не наведено, які інтереси держави порушені спірною постановою.

Суд касаційної інстанції вважає висновки судів передчасними.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

За змістом ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 60 КАС України з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.99р. № 3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурори та їхні заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій, незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Отже, виходячи з аналізу положень Закону України «Про прокуратуру» (ст. 36-1), Кодексу адміністративного судочинства України (ст. 60), можна зробити висновок про наявність у прокурора права на звернення до адміністративного суду з позовом в інтересах держави за наявності підтверджених належними доказами підстав, передбачених ч. 2 ст. 36-1 названого Закону.

При цьому інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором, тобто прокурор повинен вказати обставини, пов'язані з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів.

Між тим, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що у заяві від 22 серпня 2014 року № 52/301-14 прокурор надав правове обґрунтування свого представництва в суді, зокрема право на подання апеляційної скарги, а відтак мотиви суду в оскаржуваній ухвалі не відповідають дійсним обставинам матеріалів справи.

Таким чином суд апеляційної інстанції не пояснив (не мотивував), чому він вважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому він врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чим порушив приписи ст. 159 КАС України.

Окрім цього, суд касаційної інстанції не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що відсутність заяви прокурора про залучення до участі у справі перешкоджає йому звертатися з апеляційною скаргою до суду, оскільки суперечить положенням ст. 60 КАС України та ст. 37 Закону України «Про прокуратуру».

Оскільки судом апеляційної інстанції допущені порушення норм процесуального права, то скаргу прокурора слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: