Справа № 826/3322/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3322/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2015 року № 826/3322/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мідлайн"

про

стягнення заборгованості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Мідлайн» про стягнення податкового боргу на загальну суму 75 304,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кошти у вказаній сумі є податковим боргом, заходи щодо стягнення яких не привели до позитивного результату.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Станом на 02.12.2014 у відповідача обліковувалась переплата з податку на прибуток приватних підприємств на суму 128, 67 грн. також позивачем була нарахована пеня на суму 5 428,29 грн., отже загальна сума боргу відповідача з податку на прибуток приватних підприємств становить 43 519,62 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за позивачем обліковувалась переплата по податку на додану вартість на суму 10 441 грн, отже борг позивача по податку на додану вартість було зменшено та нараховано пеню в сумі 5 744,22 грн.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V ПК України, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацом 5 п. 56.18 ст. 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов’язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2014 у справі №826/9848/14 набрала законної сили.

Щодо посилання відповідача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014, якою відкрито касаційне провадження за скаргою ТОВ “Мідлайн” на згадувану постанову Окружного адміністративного суду міста Києва та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, суд зазначає, що оскарження судових рішень у касаційному порядку не зупиняє виконання таких судових рішень.

В силу норм ст. 215 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач після відкриття касаційного провадження у справі вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Отже, зупинення виконання судового рішення є правом суду та вирішується відповідною ухвалою.

Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 вбачається, що судом касаційної інстанції не зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва та ухвали Київського апеляційного адміністративного у справі №826/9848/14.

Також, з матеріалів справи вбачається, що згідно поданої 19.12.2014 податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 відповідачем визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 1 247 грн.. яку сплачено відповідачем платіжним дорученням від 29.12.2014 №167.

Крім того, згідно поданої 31.12.2014 податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року відповідачем самостійно визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 2 589 грн, яку сплачено відповідачем платіжним дорученням від 28.01.2014 №181.

Проте, сплачені відповідачем кошти відповідно до вказаних вище платіжних доручень зараховано податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати визначеного платником.

Отже, за рахунок сплачених відповідачем коштів податковим органом зменшено суму грошового зобов’язання з податку на додану вартість та нараховано пеню на загальну суму 81,65 грн.

З урахуванням викладеного сума податкового боргу відповідача з податку на додану вартість становить 31 784,77 грн.

Відповідач доказів сплати податкових зобов’язань, визначених зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, у встановлені законом строки суду не надав.

Згідно підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України сума грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання, є податковим боргом.

Враховуючи те, що грошові зобов’язання, які фактично узгоджені відповідачем, не були погашені протягом граничного строку, вони відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 ПК України визнаються податковим боргом.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Виходячи з положень п. 58.3 ст. 58 ПК України податкова вимога надсилається органом податкової служби в порядку визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення.

Вказана податкова вимога відповідачем не оскаржена, доказ сплати податкового боргу в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до п. 95.1. ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно із п. 95.2. ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підпунктом 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов’язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги те, що податковий борг в сумі 75 304,39 відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись статтями, 69, 71, 72, 160-163, 183-2, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Келеберда