Справа № 717/1617/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 717/1617/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Харабара І.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

26 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області, управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Кельменецькому районі, управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії.

Постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Про причини своєї неявки суд не повідомили .

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні -не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, ОСОБА_2 перебував у м. Прип'ять Київської області по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 06 по 31 травня 1988 року, що стверджується рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду № 824/554/13-А від 11 квітня 2013 року та довідками № 353 від 11 квітня 2012 року (а.с.45) та №76 від 15 грудня 2014 року виданих Управлінням ДСО при ГУ МВС України у Київській області.

На позивач в цей час поширювався порядок оплати праці передбачений постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378, а саме кратність оплати праці 1, тобто за ним зберігалась середня заробітна плата по місцю роботи та оплата праці за роботу в зоні відчуження проводилась в одинарному розмірі понад збережену заробітну плату. Таким чином нараховувалася заробітна плата з якої визначається пенсія у розмірі 335 карбованців 26 копійок, що стверджується вищезазначеними довідками.

Довідкою № 12 від 18 січня 2008 року (а.с.20), про заробітну плату позивачу в зоні відчуження за період з 06 травня по 31 травня 1987 року є помилковою, оскільки позивач, перебував у зоні відчуження у цей же період, але у 1988 році, а тому його вимога про визнання дій Управлінням ДСО при ГУМВС України у Київській області протиправними та зобов'язання відповідача скасувати лист № 13/3-4-291 від 02 квітня 2012 року, яким відкликано вищезазначену довідку є безпідставними. Довідку про заробітну плату позивача №12 від 18.01.2008 року відкликано.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач перебував у м.Прип'ять не у травні 1987 року, а у травні 1988 року, у зв'язку з чим йому помилково нарахували пенсію по довідці №12, виданої 18.01.2008 року управлінням ДСО при ГУМВС України у Київській області, у якій не вірно вказано кратність оплати праці, а саме 4 замість 1. На нього був поширений порядок оплати праці передбачений постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 року №1497-378, оскільки згідно із особовим рахунком та довідкою від 11.04.2012 року №353 за ним зберігалась середня заробітна плата по місцю роботи, та оплата праці за роботу в зоні відчуження проводилася в одинарному розмірі понад збережену заробітну плату, а саме заробітна плата з якої визначається пенсія позивачу.

Відповідно п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Відповідно постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 січня 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г.

Залімський І. Г.