Справа № 2а-195/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

18 березня 2015 року м. Київ К/800/11852/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом прокурора міста Чернівці в інтересах ОСОБА_4 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про скасування рішення, за касаційною скаргою заступника прокурора Чернівецької області на постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 жовтня 2012 року і ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року, -

встановив:

У червні 2012 року прокурор міста Чернівці в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив скасувати підпункт 2 пункту 2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради «Про затвердження актів державних приймальних комісій щодо прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та квартир» №165/4 від 14.03.2006 про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого ОСОБА_5 будівництва (надбудови до квартири).

Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Чернівецької області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_5, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що у будинку АДРЕСА_1 власником квартири НОМЕР_1 є ОСОБА_4, а власниками квартириНОМЕР_2 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в місті Чернівці ради № 189/12 від 26.11.2003 «Про надання дозволу на будівництво окремих споруд, перепланування квартир, капітальний та поточний ремонт будинків та дотримання порядку в індивідуальному будівництві» вирішено, зокрема, згідно висновків міжвідомчої комісії від 14.10.2003, протоколу № 9, дозволити ОСОБА_5 виконувати роботи за власний рахунок відповідно до поданої проектно-кошторисної документації - обладнати на площі горища над своєю квартирою житлову кімнату площею 12 м2 та коридор площею 1,6 м2.

14.03.2006 виконавчим комітетом Чернівецької міської ради прийнято рішення № 165/4 «Про затвердження актів державних приймальних комісій щодо прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та квартир», спірним підпунктом 2 пункту 2 якого вирішено затвердити акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого ОСОБА_5 будівництва (надбудови до квартири).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

За змістом підпункту б) пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить участь у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку та у випадках, встановлених законом.

Суди посилались на те, що ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення», затверджені Наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури № 48 від 05.10.1994, не вимагають при затвердженні акта державної приймальної комісії погодження співвласників багатоквартирного будинку. Також вказано на відсутність виявлених комісією при вирішенні цього питання порушень будівельних, протипожежних, санітарних норм, які б перешкоджали прийняттю спірного рішення.

Судами не враховано, що на час спірних правовідносин ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення», затверджені Наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури № 48 від 05.10.1994, втратили свою чинність відповідно до Наказу Державного комітету України у справах містобудування і архітектури № 191 від 18.10.2004.

Зважаючи на те, що позовні вимоги у цій справі зводяться лише до порушення прав співвласників допоміжних приміщень у будинку АДРЕСА_1 з посиланням на вимоги статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та статті 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», колегія суддів вважає, що вказане порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

З приводу цих доводів позовної заяви судами зазначено про наявність можливого порушення прав співвласників, проте не спірним рішенням, а рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в місті Чернівці ради №189/12 від 26.11.2003, яким дозволено виконувати роботи щодо обладнання горища. Однак вказано про відсутність доказів, які б підтверджували факт визнання його незаконним та скасування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

У відповідності до положень частини 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у редакції на час спірних правовідносин, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У пункті 4.3 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_10 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) № 4-рп/2004, 02.03.2004 зазначено наступне:

Відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін.

Аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т.ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Крім того слід зазначити, що на час спірних правовідносин питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулювалось Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1243 від 22.09.2004.

Згідно з пунктом 27 вказаного Порядку за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого затверджується Мінрегіонбудом.

Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Частина 2 статті 19 Конституції України вимагає органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, приймаючи у спірній частині рішення «Про затвердження актів державних приймальних комісій щодо прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та квартир» №165/4 від 14.03.2006, виконавчий комітет Чернівецької міської ради діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області відхилити, а постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 жовтня 2012 року і ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: