Справа № 804/14253/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Лівобережної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУ Н»

до

про

Лівобережної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАУ Н» (далі по тексту - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лівобережної об’єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту – Відповідач), в якому просило визнати протиправними дії Відповідача щодо винесення наказу № 873 від 31.07.2014 р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУ Н» та скасувати його. (а.с.3 – 9)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підстав для призначення перевірки, передбачених ст. 78 ПК України, у податкового органу не було. Підприємством не отримано письмовий запит про надання пояснень та їх документального підтвердження, крім того копію наказу та повідомлення до проведення перевірки Відповідачем отримані не були.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесений відповідачем на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, передбачений законодавством.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач зазначає, що ним реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, а тому як наказ про призначення перевірки, так і дії податкового органу з проведення такої перевірки вичерпали свою правову дію і не є такими, що порушують права Позивача.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін по справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначений запит отриманий посадовою особою Позивача, що підтверджується відміткою на ньому.

31 липня 2014 року Відповідачем винесено наказ № 873 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУ Н»

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до зазначено наказу на підставі п. 79.2 ст. 79, пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 ПК України належало провести перевірку Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення взаємовідносин з ТОВ «Спецторг-Інвест» та ТОВ «Дніпросфера» за лютий 2014 р. тривалістю 2 робочих дні, яку розпочати 31.07.2014 р.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до декларації кур'єрської служби доставки копію наказу № 873 від 31.07.2014 р. та повідомлення про проведення перевірки направлено на адресу позивача 31.07.2014 р. Зазначені документи отримані Позивачем 19.08.2014 р. (а.с. 179)

Таким чином, відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

З урахуванням норм Податкового кодексу України та доказів, які містяться в матеріалах даної адміністративної справи, колегія суддів, погоджується з висновком суду про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що Податковий кодекс України не містить норм, які забороняють податковому органу проводити перевірку платника податків у разі надання таким платником податків на запит податкового органу документів в обсязі, недостатньому для того, щоб контролюючий орган міг дійти висновку про відсутність допущених платником податків порушень без проведення перевірки.

Крім того, відповідно до положень ст. 79 Податкового кодексу України обов'язковими умовами для проведення позапланової невиїзної перевірки платника податків є наявність обставин, визначених ст.ст. 77, 78 цього кодексу та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, при цьому повідомлення платника податків про дату, час та місце проведення перевірки належить здійснювати з урахуванням пп. 20.1.1. п. 20.1. ст. 20 ПК України - не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення.

Як свідчать матеріали даної адміністративної справи Відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не враховані положення пп. 20.1.1. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України – оскільки наказом від 31.07.2014 р. призначено перевірку на 31.07.2014 р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податковим органом винесений наказ, який завідомо виключав можливість здійснити належним чином повідомлення платника податків про дату, час та місце проведення перевірки.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів, приходить до висновку, що оскаржуваний наказ Відповідача, не відповідає вимогам п.1 ч.3 ст. 2 КАС України, оскільки винесений на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, передбачений законодавством, з огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимогу Позивача про скасування даного наказу.

Суд, дослідивши усі обставини справи, погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні вимоги Позивача про визнання протиправними дій податкового органу щодо винесення оскаржуваного наказу, оскільки дана вимога не є належним способом захисту порушеного права.

За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 06 жовтня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 30 березня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна