Справа № 320/7084/14-а(2а/320/429/14)
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2015 рокусправа № 320/7084/14-а провадження № 2а/320/429/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2014р. у справі № 320/7084/14-а(2а/320/429/14)

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області

про стягнення боргу з виплати державної допомоги по догляду за дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання неправомірними дій відповідача та зобов'язання останнього усунути порушення та провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років; зобов'язання здійснити виплати відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29.12.2008 року по 23.03.2011 року та зобов'язання Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області здійснити призначення позивачу щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положення ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років.

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідача та зобов'язано останнього здійснити позивачу нарахування та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 29.12.2008 року відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років на момент виплати з урахуванням проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позову. Апелянт зазначає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду. Разом з тим, відповідач стверджує, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачена позивачу в повному обсязі у розмірах, встановлених Законами України «Про державний бюджет України на 2007» та «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», а також відповідно до постанови №13 від 11.01.2007 року Кабінету Міністрів України «Про деякі питання призначення і виплати допомоги сім'ям з дітьми».

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення з урахуванням апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач має дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, у зв'язку з чим вона перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області як не працююча особа в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та з 17.11.2008 року по 17.09.2011року отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частиною 3 сч.51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Гарантований державою рівень грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей встановлений Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Так, статтею 5 цього Закону визначено, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна, піклувальника).

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну, допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції з 01.01.2002 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно з ч. 1 ст. 15, п. 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зі змінами, внесеними п. 23 розділу 2 ЗУ «Пру державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Судом враховано, що Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано недійсними деякі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно внесення змін до деяких законодавчих актів, але відповідно до зазначеного Рішення положення п. 23 розділу 2 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не було предметом розгляду Конституційного Суду України, і відповідно неконституційним не визнавались,

Разом з тим, відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Розділ І цього Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року ст. 15 «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відновлен попередню редакцію, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

За нормами ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон №2811-ХІІ) порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 15 Закону № 2811-XII передбачалось, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №107-VI) були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ, а саме: дію статті 13 Закону № 2811-ХІІ з 01 січня 2008 року поширено і на застрахованих осіб, а ст. 15 Закону № 2811-ХІІ викладено в наступній редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Проте, пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 01.01.2009 року діють положення ст.13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», якою передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною, та положення ст.15 цього Закону, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Разом з тим, статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-ХІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінету Міністрів України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ.

Пунктом 22 зазначеного порядку передбачено, що відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень. Тому у 2009 та 2010 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачувалася відповідно до зазначеного Порядку.

Закони України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №2857 від 23.10.2010р., «Про Державний бюджет України на 2012 рік» №4282 від 22.12.2011р., «Про Державний бюджет України на 2013 рік» №5515 від 06.12.2012р., «Про Державний бюджет України на 2014 рік», не містять будь-яких положень щодо розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-ХІІ або делегування повноважень по визначенню такого розміру Кабінету Міністрів України.

Таким чином, у 2008-20011 роках виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування повинні здійснюватися у розмірі визначеному статтею 15 Закону № 2811-ХІІ, а саме - у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а положення Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 в тій частині, в якій воно суперечить названому закону, застосовуватися не може.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому, ніж визначено статтею ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» діяв неправомірно.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюються на постійній основі, один раз на місяць, тому обмеження періоду, протягом якого суб'єкт владних повноважень має здійснювати обчислення допомоги відповідно до вимог закону, є безпідставним та суперечить вимогам статті 19 Конституції України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в постанові від 08.04.2014р., а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Суд першої інстанції об'єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2014р. у справі № 320/7084/14-а(2а/320/429/14) залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2014р. у справі № 320/7084/14-а(2а/320/429/14) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна