Справа № 817/290/15
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/290/15

04 березня 2015 року 15год. 30хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Грибок Л.Т.,

відповідача: представник Рокунь С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Кооперативне підприємство "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Кооперативне підприємство "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської обласної спілки споживчих товариств (далі - КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.10.2014 про сплату штрафу в сумі 62115,30 грн. за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

В обґрунтування позову позивач покликається на порушення порядку проведення перевірки та оформлення її результатів, вказує на безпідставність та необгрунтованість штрафних санкцій.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, надав усні та письмові (а.с.128-130) пояснення. Пояснив, що акт перевірки позивачем не підписувався, підприємство було позбавлене можливості подати на нього заперечення. Зазначив, що податковим органом застосовано штрафні санкції в період дії рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, а також не враховане судове рішення від 01.10.2014 в адміністративній справі №2а-6056/10/1770. Зауважив, що дані облікової картки платника податків щодо сплати розстрочених сум грошових зобов'язань та поточних платежів не відповідають висновкам, наведеним в акті перевірки. З наведених підстав просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління Міндоходів в Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.119-120). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що проведеною перевіркою встановлено затримку сплати КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість. У зв'язку з цим прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.10.2014, яким на підставі п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф в розмірі 62115,30 грн. Рішенням ГУ ДФС у Рівненській області вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Представник відповідача застосування штрафних санкцій вважає правомірним, в задоволенні адміністративного позову просив відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Суд встановив, що 09.10.2014 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на підставі пп.20.1.4, пп.20.1.28 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт № 291 від 09.10.2014 про своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість далі - акт перевірки). Перевіркою встановлено, що КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС в порушення п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України затримало сплату узгодженої суми грошового зобов'язання:

за травень 2014р. по строку сплати 30.06.2014 в сумі 2800,00 грн., - фактично сплачено 31.07.2014 в сумі 28000,00 грн., кількість днів прострочення - 31;

за квітень 2014р. по строку сплати 30.05.2014 в сумі 27231,6 грн., - фактично сплачено 03.07.2014 в сумі 27231,6 грн., кількість днів прострочення - 32;

за травень 2014р. по строку сплати 30.06.2014 в сумі 10000,00 грн., фактично сплачено 08.08.2014 в сумі 10000,00 грн., кількість днів прострочення - 39;

за травень 2014р. по строку сплати 30.06.2014 в сумі 10000,00 грн., фактично сплачено 15.08.2014 в сумі 10000,00 грн., кількість днів прострочення - 46;

за травень 2014р. по строку сплати 30.06.2014 в сумі 7800,00 грн., фактично сплачено 20.08.2014 в сумі 7800,00 грн., кількість днів прострочення - 51;

за квітень 2014р. по строку сплати 30.05.2014 в сумі 30772,4 грн., фактично сплачено 23.07.2014 в сумі 30772,40 грн., кількість днів прострочення - 52;

за березень 2014р. по строку сплати 30.04.2014 в сумі 38111,55 грн., фактично сплачено 02.07.2014 в сумі 38111,55 грн., кількість днів прострочення - 59;

за травень 2014р. по строку сплати 30.06.2014 в сумі 2508,05 грн., фактично сплачено 29.08.2014 в сумі 2508,05 грн., кількість днів прострочення - 60;

по рішенню № 32 про розстрочення (відстрочення) податкового боргу:

по строку сплати 30.12.2013 в сумі 1586,10 грн., фактично сплачено 23.07.2014 в сумі 1586,10 грн., кількість днів прострочення - 205;

по строку сплати 30.11.2013 в сумі 17557,35 грн., фактично сплачено 02.07.2014 в сумі 17557,35 грн., кількість днів прострочення - 213;

по строку сплати 30.11.2013 в сумі 21633,3 грн., фактично сплачено 03.07.2014 в сумі 21633,30 грн., кількість днів прострочення - 214;

по строку сплати 30.11.2013 в сумі 37604,55 грн., фактично сплачено 23.07.2014 в сумі 37604,55 грн., кількість днів прострочення - 234;

по строку сплати 30.12.2013 в сумі 77771,6 грн., фактично сплачено 29.08.2014 в сумі 77771,60 грн., кількість днів прострочення - 242 (а.с.6).

Державною податковою інспекцією у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області на підставі акта перевірки № 291 від 09.10.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення форма "Ш" від 28.10.2014 № , яким КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС за затримку сплати грошового зобов'язання в розмірі 310576,50 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 62115,20 грн. за платежем "податок на додану вартість" (а.с.8).

Розрахунок штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення в частині сум грошових зобов'язань, термінів сплати, кількості днів протермінування, - відповідає наведеним в акті перевірки (а.с.9).

Позивач використав процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, за наслідками якої скарги платника податків залишені без задоволення, податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с.10-12).

Перевіряючи дотримання відповідачем процедури проведення перевірки позивача, за наслідками якої прийнято спірне рішення, суд враховує, що відповідно до ст.62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначено види перевірок, які мають право проводити органи державної податкової служби, а саме: камеральні, документальні, фактичні.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

З дослідженого судом акта № 291 від 09.10.2014 встановлено, що податковим органом проведена перевірка позивача на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, при цьому відображено відомості щодо граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, а також відомості щодо дати та сум фактичної сплати зобов'язання. З наведеного слідує, що податковим органом досліджувались не виключно дані, зазначені в податковій декларації платника податків, а також інші відомості, відтак проведена перевірка не є камеральною відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 статті 75 Податкового кодексу України, а є документальною перевіркою.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальні перевірки можуть бути плановими або позаплановими, а також виїзними або невиїзними.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено в статті 79 Податкового кодексу України.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що керівником органу державної податкової служби рішення про проведення перевірки, оформлене наказом, не приймалося, позивачу не надсилалося, а також не видавалось направлення на проведення перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що податковий орган порушив установлену законом процедуру та порядок проведення документальної перевірки позивача, діяв поза межами правового поля. Відтак відображені в акті перевірки від №291 від 09.10.2014 відомості не можуть бути взяті до уваги судом відповідно до ч.3 ст.70 КАС України, оскільки такі відомості одержані контролюючим органом з порушенням закону.

Перевіряючи доводи відповідача щодо порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов'язань, які відображені в акті перевірки та розрахунку штрафних санкцій, суд встановив та врахував наступне.

За даними облікової картки позивача по податку на додану вартість станом на 25.02.2014 рахується недоїмка в сумі 261269,9 грн. (а.с.77).

В обліковій картці, в акті перевірки та розрахунку штрафних санкцій відображено рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу № 32 від 30.11.2013 та від 28.02.2014.

В ході судового розгляду справи сторонами не надано, а судом не встановлено доказів прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу за наведеним номером та датою.

Разом з тим, суд встановив, що рішенням ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області № 24 від 28.02.2014 позивачу розстрочено (відстрочено) сплату податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 261382,09 грн. з 28.02.2014 по 19.12.2014 зі щомісячною сплатою 26138,21 грн., починаючи з 20.03.2014 по 20.11.2014, та в сумі 26138,20 грн. до 19.12.2014. Зазначені умови відображені в укладеному між контролюючим органом та платником податків договорі про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 28.02.2014 № 32 (а.с.131, 132).

Таким чином, дослідженими судом доказами стверджено, що наявна у позивача сума податкового боргу по податку на додану вартість, відображена в обліковій картці, була розстрочена в повній сумі рішенням № 24 від 28.02.2014.

Окрім цього, суд встановив, що рішенням ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області № 29 від 28.02.2014 позивачу розстрочено (відстрочено) сплату грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 55462,00 грн. з 02.03.2014 по 25.12.2014 зі щомісячною сплатою 6162,44 грн., починаючи з 25.04.2014 по 25.11.2014, та в сумі 6162,48 грн. до 25.12.2014. Зазначені умови відображені в укладеному між контролюючим органом та платником податків договорі про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 28.02.2014 № 38 (а.с.133, 134).

Статтею 32 Податкового кодексу України встановлено, що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі відстрочки та розстрочки.

Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Відповідно до пп.56.17.5 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Пунктами 100.1 та 100.2 ст.100 Податкового кодексу України визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.100.6 ст.100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Таким чином, відповідно до зазначених вище норм податкового законодавства, рішеннями контролюючого органу про розстрочення (відстрочення) сплати грошового зобов'язання (податкового боргу) від №24 та №29 від 28.02.2014 для позивача встановлені нові строки сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість, а саме починаючи з 20.03.2014 по 19.12.2014 та з 25.04.2014 по 25.12.2014 відповідно.

Пунктом 3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових, зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №574 від 10.10.2013, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 31.10.2013 за №1853/24385, встановлено, що на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Рішеннями ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області № 7 та № 8 від 02.07.2014 скасовано рішення розстрочення податкового боргу № 24 та № 29 від 28.02.2014 (а.с.132, 135).

Таким чином, за несвоєчасну сплату позивачем грошових зобов'язань (податкового боргу) штрафні санкції могли бути нараховані контролюючим органом починаючи з 03.07.2014. Разом з тим, з акта перевірки №291 від 09.10.2014 та розрахунку до нього слідує, що контролюючий орган застосував до позивача штрафні санкції на розстрочені грошові зобов'язанні за період з 31.12.2013 до 29.08.2014.

З огляду на викладене, розрахунок штрафних санкцій здійснений без урахування факту укладання договорів про розстрочення сплати податкового боргу та факту перенесення строків сплати податкового боргу у зв'язку з його розстроченням. Таким чином, суд встановив, що контролюючим органом нараховано позивачу штрафні санкції на розстрочену суму грошового зобов'язання (податкового боргу) в період дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), що суперечить приписам вищевказаних норм податкового законодавства.

Спірним рішенням штрафні санкції до позивача застосовані в розмірі 20% від сплаченої суми податкового боргу на підставі п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, яким установлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд не приймає доводи представника відповідача про те, що починаючи з 03.07.2014 до часу фактичної сплати грошового зобов'язання сплинуло понад 30 днів, що слугувало підставою для застосування штрафної санкції в розмірі 20%, незалежно від загальної кількості днів прострочення, відображених в акті перевірки та розрахунку штрафних санкцій. При цьому суд зазначає, що відповідно до акта перевірки та розрахунку штрафних санкцій, контролюючим органом нараховано штрафні санкції по рішенню про розстрочення (відстрочення) податкового боргу за періоди, які фактично не перевищують 30 днів, а саме:

з 02.12.2013 по 23.07.2014, - з урахуванням строку дії рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу термін прострочення з 03.07.2014 по 23.07.2014 складає 20 днів;

з 02.12.2013 по 03.07.2014, - з урахуванням строку дії рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу термін прострочення складає 1 день;

з 02.12.2013 по 02.07.2014, - штрафні санкції по рішенню про розстрочення (відстрочення) податкового боргу взагалі не підлягали до застосування;

з 31.12.2013 по 23.07.2014, - з урахуванням строку дії рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу термін прострочення з 03.07.2014 по 23.07.2014 складає 20 днів.

Таким чином, розрахунок штрафних санкцій є хибним та не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.57.1ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що позивачем було подано до податкового органу наступні податкові декларації з податку на додану вартість (відображені в акті перевірки):

за березень 2014р. від 22.04.2014, якою задекларовано до сплати в бюджет 70533,00 грн.,

за квітень 2014р. від 20.05.2014, якою задекларовано до сплати в бюджет 58004,00 грн.,

за травень 2014р. від 20.06.2014, якою задекларовано до сплати в бюджет 64235,00 грн. (а.с.136-138).

Дослідженням облікової картки позивача з ПДВ встановлено, що контролюючим органом не враховано фактичну сплату позивачем розстрочених сум, а також сплату поточних грошових зобов'язань, а саме: суми фактичної сплати не відповідають сумам, відображеним в КОР, що підтверджено виписками банку та платіжними дорученнями (а.с.50-76).

Окрім цього, суд враховує, що відповідно до п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 57.4 ст.57 Податкового кодексу України встановлено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Суд встановив, що КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" Рівненської ОСС зверталось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 29.06.2010, № /0 від 29.06.2010, № /0/17-123 від 29.06.2010, №/1 від 02.08.2010, № /1 від 02.08.2010, № /1/17-123 від 28.07.2010, № /2 від 06.10.2010, № /2 від 06.10.2010, №/2/17-123 від 05.10.2010.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.05.2011 у справі №2а-6056/10/1770, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2011, в позові відмовлено повністю.

Таким чином, грошове зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 159999,00 грн. з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, визначене податковим повідомленням-рішенням № 000207234/0 від 29.06.2010, набуло статусу узгодженого з 18.10.2011, було відображено в картці особового рахунку позивача та сплачене до бюджету, що підтверджується, зокрема, розрахунком штрафної санкції (а.с.7, зворот) та сторонами визнається.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.08.2014 скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.05.2011 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2011. Справу №2а-6056/10/1770 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, з 05.08.2014, відповідно до приписів п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання з ПДВ, визначене податковим повідомленням-рішенням №000207234/0 від 29.06.2010, стало неузгодженим та в порядку, передбаченому п.57.4 ст.57 Податкового кодексу України у зв'язку з його сплатою підлягало зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу або грошового зоов'язання.

Суд встановив, що на час виникнення спірних правовідносин контролюючий орган не провів відповідних коригувань по картці особового рахунку з ПДВ позивача та не зменшив суму податкового боргу на суму, визначену податковим повідомленням-рішенням №000207234/0 від 29.06.2010, що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні. З метою зобов'язання відповідача провести відповідні записи в обліковій картці платника податків КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС звернулось з адміністративним позовом до суду, провадження у справі відкрито 31.01.2015 (а.с.31).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що за даними податкового обліку контролюючим органом невірно відображені суми податкового боргу з податку на додану вартість КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС станом на зазначені в акті перевірки дати фактичної сплати грошових зобов'язань 02.07.2014, 03.07.2014, 23.07.2014, 31.07.2014, 15.08.2014, 20.08.2014, 29.08.2014, а відомості щодо нарахування та сплати позивачем грошових зобов'язань в обліковій картці є перекрученими та недостовірними. Відтак застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошових зобов'язань не може бути визнано обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 28.10.2014 № не відповідає критеріям правомірності, установленим в статті 2 КАС України, прийняте з порушенням встановленого законом порядку, при недотриманні приписів матеріального закону, необґрунтовано, без урахування фактичних обставин справи, а відтак порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправного рішення суб'єкта владних повноважень.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.10.2014 №, яким визначено до сплати штраф в сумі 62115,30 грн. за платежем "податок на додану вартість".

Присудити на користь позивача КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання " ОСС із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.