Справа № 307/606/15-а
Суддя: Ніточко В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/606/15-а
Провадження № 2-а/307/32/15
У Х В А Л А

16 лютого 2015 року м.Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

вивчивши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тячівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправним нераціонального виділення органом місцевого самоврядування земельних ділянок по вул. Франка в м. Тячів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Тячівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправним нераціонального виділення органом місцевого самоврядування земельних ділянок по вул. Франка в м. Тячів. В позовних вимогах просять: встановити факт нераціонального розпорядження Тячівською міською радою землями комунальної власності під час передачі з комунальної у приватну власність земельних ділянок, розташованих в місті Тячів по вул. Франка, №77 і №79/1 для будівництва та обслуговування житлових будинків; визнати протиправною бездіяльність Тячівської міської ради, яка полягає у незастосуванні принципу раціонального використання землі під час передачі з комунальної у приватну власність земельних ділянок, розташованих в місті Тячів по вул. Франка, №77 і №79/1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно; визнати незаконним та скасування рішення Тячівської міської ради "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 в м. Тячів, вул. І. Франка, 79/1 для будівництва та обслуговування жилого будинку" від 21 травня 2010 року № 1984 та виданого на його підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 083248 від 17 серпня 2010 року; скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК №022352 від 20 липня 1999 року в частині ділянки № 1; зобов'язати Тячівську міську раду розпорядитися землями, розташованими в місті Тячів по вул. Франка, №77 і №79/1, передавши їх у приватну власність відповідно ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, врахувавши при цьому принцип забезпечення раціонального використання землі та водночас поклавши обов'язок фінансування робіт з виготовлення правовстановлюючих документів на такі земельні ділянки за рахунок Тячівської міської ради.

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тячівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправним нераціонального виділення органом місцевого самоврядування земельних ділянок по вул. Франка в м. Тячів в частині позовних вимог про встановлення факту нераціонального розпорядження Тячівською міською радою землями комунальної власності під час передачі з комунальної у приватну власність земельних ділянок, розташованих в місті Тячів по вул. Франка № 77 і № 79/1 для будівництва та обслуговування житлових будинків; визнання протиправною бездіяльності Тячівської міської ради, яка полягає у незастосуванні принципу раціонального використання землі під час передачі з комунальної у приватну власність земельних ділянок, розташованих в місті Тячів по вул. Франка, №77 і №79/1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно; зобов'язання Тячівської міської ради розпорядитися землями, розташованими в місті Тячів по вул. Франка, №77 і №79/1, передавши їх у приватну власність відповідно ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, врахувавши при цьому принцип забезпечення раціонального використання землі та водночас поклавши обов'язок фінансування робіт з виготовлення правовстановлюючих документів на такі земельні ділянки за рахунок Тячівської міської ради відповідає вимогам ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому провадження в цій частині позовних вимог слід відкрити.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Тячівської міської ради "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 в м. Тячів, вул. І. Франка, 79/1 для будівництва та обслуговування жилого будинку" від 21 травня 2010 року № 1984 та виданого на його підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 083248 від 17 серпня 2010 року та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК № 022352 від 20 липня 1999 року в частині ділянки № 1, то суд вважає, що у відкритті провадження щодо цих позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно із ч. 4 ст. 13 Основного Закону держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Конституція України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41).

Субєктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Із матеріалів справи вбачається, що на земельні ділянки, які є предметом спору, видані державні акти.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Конституційний Суд України в п. 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У звязку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), на підставі якого третьою особою отримано державний акт про право власності на земельну ділянку, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 11 листопада 2014 року № 21-405а14, у якій зазначено, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

У постанові від 01 жовтня 2013 року у справі № 21-228а13 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України.

Також слід звернути увагу, що у постанові від 16 грудня 2014 року № 21-459а14 Верховний Суд України зазначив, що позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки передача третій особі спірними рішеннями відповідача у постійне користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку призведе до незаконного позбавлення його права власності на розташовану на цій земельній ділянці будівлю. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Частиною 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Керуючись ст.ст. 106, 107, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тячівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправним нераціонального виділення органом місцевого самоврядування земельних ділянок по вул. Франка в м. Тячів в частині позовних вимог про визнання протиправним нераціонального виділення органом місцевого самоврядування земельних ділянок по вул. Франка в м. Тячів в частині позовних вимог про встановлення факту нераціонального розпорядження Тячівською міською радою землями комунальної власності під час передачі з комунальної у приватну власність земельних ділянок, розташованих в місті Тячів по вул. Франка, №77 і №79/1 для будівництва та обслуговування житлових будинків; визнання протиправною бездіяльності Тячівської міської ради, яка полягає у незастосуванні принципу раціонального використання землі під час передачі з комунальної у приватну власність земельних ділянок, розташованих в місті Тячів по вул. Франка, №77 і №79/1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно; зобов'язання Тячівської міської ради розпорядитися землями, розташованими в місті Тячів по вул. Франка, №77 і №79/1, передавши їх у приватну власність відповідно ОСОБА_4, ОСОБА_2 та Герич М.І., врахувавши при цьому принцип забезпечення раціонального використання землі та водночас поклавши обов'язок фінансування робіт з виготовлення правовстановлюючих документів на такі земельні ділянки за рахунок Тячівської міської ради;

Надіслати сторонам копії ухвали про відкриття провадження разом з витягом про їхні процесуальні права та обов'язки, встановлені статтями 49, 51 КАС України;

Надіслати відповідачам копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів;

Запропонувати відповідачам в строк до судового засідання подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються;

Призначити судове засідання, викликавши сторони у Тячівський районний суд Закарпатської області за адресою: місто Тячів, вулиця Незалежності, 120, Тячівського району Закарпатської області, на 16 годину 00 хвилин 24 лютого 2015 року.

Відмовити у відкриті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тячівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправним нераціонального виділення органом місцевого самоврядування земельних ділянок по вул. Франка в м. Тячів в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Тячівської міської ради "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 в м. Тячів, вул. І. Франка, 79/1 для будівництва та обслуговування жилого будинку" від 21 травня 2010 року № 1984 та виданого на його підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 083248 від 17 серпня 2010 року та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК № 022352 від 20 липня 1999 року в частині ділянки №1;

Розяснити позивачу, що розгляд і вирішення даного спору віднесено до юрисдикції Тячівського районного суду Закарпатської області в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко