Справа № 2а/1570/580/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2015р. м. Київ К/9991/96211/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Кошіля В.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011

у справі № 2а/1570/580/2011

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Одеський коровай»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі

про визнання незаконними та скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Одеський коровай» звернулося до суду з позовом про визнання незаконними та скасування рішень СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 18.05.2010 № та № , від 09.08.2010 № /1 та № /1, від 09.11.2010 № /2 та № /2, від 30.12.2010 № /3 та № /3.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2011 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 18.05.2010 № та № , від 09.08.2010 № /1 та № /1, від 09.11.2010 № /2 та № /2.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права: ст.ст. 1, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР, ст.ст. 512-516 Цивільного кодексу України, ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15 93, ст.ст. 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ВАТ «Одеський коровай» з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 23.04.2009 № 230409 за період з 01.10.2009 по 11.05.2010, за результатами якої складено акт від 11.05.2010 про порушення:

- ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР, що слугували підставою для застосування до позивача за рішенням від 18.05.2010 № штрафних (фінансових) санкцій в сумі 832107,56 грн. Вказане порушення полягало у тому, що валютна виручка в сумі 118815,2 Євро за зовнішньоекономічним контрактом не надійшла від нерезидента на валютний рахунок позивача протягом 180 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується;

- ч. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93, що слугували підставою для застосування до позивача за рішенням від 18.05.2010 № штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340 грн. Вказане порушення полягало в нездійсненні декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належить резиденту України та знаходиться поза її межами.

За результатами адміністративного оскарження рішень від 18.05.2010 № та № , з метою доведення до платника податку нового строку сплати штрафних (фінансових) санкцій, відповідачем складено рішення від 09.08.2010 № /1 та № /1, від 09.11.2010 № /2 та № /2.

Між позивачем та компанією RG GRAIN TRADE LLP укладено зовнішньоекономічний контракт від 23.04.2009 № 230409 в сумі 118741 Євро.

Граничним терміном надходження валютної виручки на рахунок позивача за вказаним контрактом був день із датою 27.10.2009.

Між позивачем, RG GRAIN TRADE LLP та ВАТ «Кримхліб» 05.10.2009 укладено договір № 26/10 про відступлення права вимоги від нерезидента коштів за даним контрактом від 23.04.2009 № 230409 в сумі 118741 Євро.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті передбачає зарахування виручки резидентів у іноземній валюті в установлений термін виключно на рахунок експортера товару. При цьому факт укладення договору про відступлення права вимоги не змінює сторін за зобов'язаннями за зовнішньоекономічним контрактом, а тому не звільняє експортера від відповідальності за порушення термінів зарахування виручки в іноземній валюті.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправними та скасування рішень від 18.05.2010 № та № , від 09.08.2010 № /1 та № /1, від 09.11.2010 № /2 та № /2, суд апеляційної інстанції виходив з того, що укладення договору про відступлення права вимоги за зовнішньоекономічним контрактом припиняє зобов'язання між первісним кредитором та боржником.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки

виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної

вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

Відповідно до ст. 4 цього Закону порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Встановлені судами попередніх інстанцій вищенаведені обставини свідчать про те, що на підставі договору від 05.10.2009 № 26/10 про відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора (позивача) у зобов'язанні RG GRAIN TRADE LLP за зовнішньоекономічним контрактом від 23.04.2009 № 230409 повернути позивачеві виручку в сумі 118741 Євро, що узгоджується з положенням п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України.

Відповідно, з відступленням позивачем права вимоги на отримання коштів в сумі 118741 Євро відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Тому, правові підстави для повернення коштів в сумі 118741 Євро позивачеві відсутні.

Наведений вище правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, оскільки його недійсність не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що за наявності підстав, що не заборонені законодавством України, зокрема через заміну кредитора (резидента) у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та виникнення таких обставин до закінчення визначеного в ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР терміну, резидент не може нести відповідальність, передбачену ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР за порушення терміну зарахування виручки.

Враховуючи зазначені обставини про відсутність у позивача з моменту укладення договору про заміну кредитора дебіторської заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом від 23.04.2009 № 230409, у ВАТ «Одеський коровай» не виникло також передбаченого ч. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 обов'язку з декларування валютних цінностей, що знаходиться поза її межами.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції повно встановив обставини у справі та правильно застосував норми матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини, діючи у межах перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді В.В. Кошіль

Ю.І. Цвіркун