Справа № 235/5816/14-а
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Корнєєва І.В.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року справа № 235/5816/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Ханової Р.Ф., Яковенка М.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2014 року у справі № 235/5816/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання неправомірною відмову щодо здійснення перерахунку і виплаті пенсій, зобов'язання вчинити дії по перерахунку і виплаті пенсії -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області (далі за текстом УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково, а саме: визнано дії протиправними та зобов'язано УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату державної пенсії в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі не менше 50% мінімальної пенсії за віком, як інваліду 3 групи, відповідно до ст.ст.49, 50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 27.04.2014 року, з урахуванням фактично отриманих сум (а.с. 29,30).

Відповідач не погодився з вказаною постановою суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального права, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що підстави для застосування мінімального розміру пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для визначення розміру пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні (а. с. 34-35).

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила матеріали справи, доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи інвалідності, у зв'язку з захворюванням, яке пов'язане з ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач знадиться на обліку відповідача та користується правами та пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розмір основної та додаткової пенсії виплачується пенсійним органом позивачеві відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що обчислення та виплата пенсії не у розмірах, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а у розмірах, визначених Постановами Кабінету Міністрів України є протиправним, виходячи з наступного.

З 16 січня 2014 року набрав чинності Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік», яким визначено принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зазначеним вище Законом не встановлювався на 2014 рік інший розмір пенсій, ніж у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а норми Законів про Державний бюджет діяли лише у 2011, 2012 та 2013 роках, спірні правовідносини з січня 2014 р. регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а положення Постанов КМ України в тій частині, в якій вони суперечать вказаному вище закону, застосовуватися не можуть.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

На кожний рік Законом України «Про державний бюджет України» встановлюється розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, будь-який інший нормативно-правовий акт, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, відсутній.

Зі змісту вимог частини другої статті 19 Конституції України вбачається, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві з 1 січня 2014 року застосуванню підлягає не постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а норми статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вірно виходив з того, що позивач, як інвалід 2 групи, має право на перерахунок основної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір якої визначається з мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Позивач звернувся з позовними вимогами про визнання протиправними дій щодо ненарахування державної основної пенсії в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі не менше 50% мінімальної пенсії за віком, як інваліду 3 групи, відповідно до ст.ст.49, 50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В даному випадку права та інтереси позивача було порушено пенсійним органом шляхом бездіяльності, а не дій, як то просить в позовній заяві ОСОБА_2

Колегія суддів зазначає, що для повного та всебічного захисту порушених прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування державної основної пенсії в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії у розмірі не менше 50% мінімальної пенсії за віком.

Під час апеляційного провадження з'ясовано, що статтею 67 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 3 серпня 2014 року, оскільки опублікувані в газеті "Голос України" за 2 серпня 2014 року.

У зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акту терміни застосування положень статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до 2 серпня 2014 року здійснюються у порядку та розмірах встановлених наведеним законом, а з 3 серпня 2014 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"), виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції щодо неправильного визначення кінцевої дати виплати встановленої судом доплати, і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд правильно вирішив справу за суттю позовних вимог, але допустив помилку при неправильному визначенні кінцевої дати здійснення виплати державної основної пенсії в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії у розмірі не менше 50% мінімальної пенсії за віком, а також порушення відповідачем прав позивача шляхом бездіяльності, а не дій, внаслідок чого постанова суду підлягає зміні у визначенні протиправної бездіяльності відповідача та у визначенні періоду здійснення перерахунку пенсії з «27 квітня 2014 року по 15 серпня 2014 року» на « 27.04.2014 року до 02.08.2014 року включно».

Керуючись ст. 195 ч.1, ст.197, ст. 198 ч.1 п.2, ст.201 ч.1 п.1, ст.205 ч.2, ст.207, ст.212, ст.254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2014 року у справі № 235/5816/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії змінити.

В другому абзаці резолютивної частини постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2014 року у справі № 235/5816/14-а замість фрази «неправомірними дії» зазначити «протиправною бездіяльність».

В третьому абзаці резолютивної частини постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2014 року у справі № 235/5816/14-а дату «15 серпня 2014 року» замінити датою «2 серпня 2014 року включно».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів А.В.Гайдар Р.Ф.Ханова

М.М. Яковенко