Справа № 2-а-8104/10/2270
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-8104/10/2270/1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2011 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.,
при секретарі Варченко В.В.,
за участі: представника відповідачаМаланчій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства "Вікторійське хлібоприймальне підприємство" м. Городок Хмельницької області до Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування другої податкової вимоги № 2/141 від 02.11.2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить скасувати другу податкову вимогу відповідача від 02 листопада 2010 року № 2/141.

Свій позов позивач мотивує тим, що 08 листопада 2010 року позивач отримав другу податкову вимогу відповідача № 2/141 від 02 листопада 2010 року про сплату позивачем податкового боргу у загальній сумі 2414834,01 грн., в тому числі бюджетної позички, виданої на закупівлю сільськогосподарської продукції у 1995-1997 роках у сумі 2391037,11 грн., і податку на додану вартість у сумі 23796,90 грн.

Позивач вважає другу податкову вимогу відповідача від 02 листопада 2010 року № 2/141 протиправною та просить її скасувати, так як у вимозі зазначено, що підлягає сплаті сума податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями, тоді як бюджетну позичку, видану на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактом не можна вважати податковим боргом. Крім того не проведена процедура узгодження податкового зобов'язання передбачена Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» і по бюджетній позичці, і по податку на додану вартість.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав в суд письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши суду, що дії відповідача по виставленню другої податкової вимоги № 2/141 від 02 листопада 2010 року про сплату позивачем податкового боргу у загальній сумі 2414834,01 грн., в тому числі бюджетної позички, виданої на закупівлю сільськогосподарської продукції у 1995-1997 роках у сумі 2391037,11 грн., і податку на додану вартість у сумі 23796,90 грн., є законними діями, тому що така процедура передбачена Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Крім того позивач оскаржив в судовому порядку податкове повідомлення-рішення на підставі якого виникло податкове зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 23796,90 грн., і в задоволенні позову позивачу рішенням суду першої інстанції було відмовлено, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції підтримав.

За таких обставин необхідно відмовити у задоволенні позову позивачу.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач 27.05.1998 року зареєстрований як юридична особа Городоцькою районною державною адміністрацією Хмельницької області та відповідно до ст. ст. 9, 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування», який діяв до 01.01.2011 року та ст. ст. 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів та обов'язкових платежів і зобов'язаний їх сплачувати в терміни передбачені чинним законодавством.

Відповідач на підставі подання управління Державного казначейства у Городоцькому районі Хмельницької області від 04.02.2008 року, направленого відповідачу листом № 02-07/149 від 08.02.2008 року, направив позивачу другу податкову вимогу № 2/141 від 2 листопада 2010 року про сплату позивачем податкового боргу в загальній сумі 2414834,01 грн., в тому числі бюджетної позички, виданої на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактами 1995 року, 1996 року, 1997 року у сумі 2391037,11 грн., та податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн.

Спеціальним Законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення, є Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року, № 2181-3.

Частиною 2 преамбули зазначеного Закону встановлено, що цей Закон не регулює питання погашення та обслуговування кредитів, наданих за рахунок бюджетних коштів або позик, залучених державою чи під державні гарантії, інших зобов'язань, що випливають з угод, укладених державними органами та/або від імені держави, які регулюються нормами цивільного законодавства та іншими законами з питань державного боргу та його обслуговування.

Пунктами 1.2, 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки, визначені цим Законом або іншими Законами України, а податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), узгоджене платником податків або встановлене судом, але не сплачене у встановлений строк.

Згідно п. 1.10 ст. 1 цього ж Закону податкова вимога - письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань та визначення податкового боргу регулюється статтею 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у якій зазначено, що є два види узгодження податкового зобов'язання:

1) самостійне узгодження податкового зобов'язання шляхом подання контролюючому органу податкової декларації, як це передбачено ст. 4 цього Закону;

2) апеляційне узгодження податкового зобов'язання, тобто у разі коли таке податкове зобов'язання нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 ст. 5 цього Закону, тобто у разі адміністративного чи судового оскарження платником податків нарахування податкового зобов'язання контролюючим органом.

Відповідно до п. п. 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобов'язання з платником податків, не є податковим органом, такий контролюючий орган надсилає відповідному податковому органу подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру, на підставі якого податковий орган надсилає податкові вимоги.

Податкові вимоги мають містити крім відомостей, передбачених підпунктом 6.2.3 ст.6, посилання на підстави їх виставлення; суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій; перелік запропонованих заходів із забезпечення сплати суми податкового боргу.

Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов'язань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення.

Податкові вимоги надсилаються:

- перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

- друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Аналізуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що у даному спорі не можна вважати, що позивач провів самостійне узгодження податкового зобов'язання шляхом подання контролюючому органу податкової декларації, як це передбачено ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», чи таке узгодження податкового зобов'язання проведено податковим органом, так як ніякого нарахування контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не відбулося.

Із вищевказаного суд приходить до висновку, що право на направлення відповідачем позивачу другої податкової вимоги про сплату бюджетної позички, виданої на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактами у 1995-1997 роках у сумі 2391037,11 грн., могло виникнути тільки за обставин підтверджуючих узгодження податкового зобов'язання позивача, тобто у разі узгодження боргу який підпадає під визначення саме податкового боргу.

Крім того контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобов'язання з платником податків, у разі якщо він не є податковим органом, повинен входити в перелік таких контролюючих органів, встановлений ст. 2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Як вбачається із змісту ст. 2 цього Закону, органи Державного казначейства у перелік контролюючих органів не входять.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не має податкового боргу у розумінні норм Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», так як бюджетна позика отримана позивачем на підставі тристороннього цивільно - правового договору і відповідно правовідносини по стягненню боргу по бюджетній позиці повинні регулюватися цивільно - правовим законодавством, в тому числі і по процедурі пред'явлення претензій у разі несплати боргу в обумовленні договором строки.

Також того суд звертає увагу на те, що бюджетна позичка згідно частин 1, 2 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» не відноситься до загальнодержавних податків і зборів, (обов'язкових платежів), а також місцевих податків і зборів (обов'язкових платежів), тому до процедури її примусового стягнення не можна застосовувати норми Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», тобто не можна вважати її податковим боргом та відповідно порядок її погашення не може здійснюватися відповідно до вимог Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Суд при вирішенні спору не бере до уваги ту обставину, що Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» № 2154 - 6 від 27 квітня 2010 року зупинено дію абзацу другого преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме: «Цей Закон не регулює питання погашення та обслуговування кредитів, наданих за рахунок бюджетних коштів або позик, залучених державою чи під державні гарантії, інших зобов'язань, що випливають з угод, укладених державними органами та/або від імені держави, які регулюються нормами цивільного законодавства та іншими законами з питань державного боргу та його обслуговування», тому що дію абзацу першого преамбули цього Закону не зупинено, а саме: «цей Закон з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення».

Також весь зміст правових норм Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» свідчить про те, що він регулює правовідносини по порядку погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), а правовідносини по бюджетним позичкам виданим на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактами у 1995-1997 роках у сумі 2391037,11 грн., регулюються цивільним законодавством, бюджетні позички не входять у систему оподаткування, як це передбачено Законом України «Про систему оподаткування», до якого відповідно не вносились зміни та ніякі норми цього Закону не зупинялись.

Крім того Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року було задоволено позов відкритого акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» до Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області та скасовано першу податкову вимогу від 16 вересня 2010 року за № 1/112, про сплату податкового боргу по бюджетній позичці виданій на закупівлю сільськогосподарської продукції у 1995-1997 роках.

За таких обставин суд приходить до висновку, що другу податкову вимогу № 2/141 від 2 листопада 2010 року в частині сплати позивачем податкового боргу по бюджетній позичці виданій на закупівлю сільськогосподарської продукції у 1995-1997 роках у сумі 2391037,11 грн., необхідно визнати незаконною та скасувати.

Що стосується законності другої податкової вимоги № 2/141 від 2 листопада 2010 року в частині сплати позивачем податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн., то суд виходить з такого.

Посадовою особою Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції за результатами перевірки від 19.07.2010 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 26 липня 2010 року, згідно якого відкритому акціонерному товариству «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» було нараховано податкове зобов'язання по податку на додану вартість в загальній сумі 25785,10 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення до суду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 2-а7098/10/2270/9 від 13 грудня 2010 року у задоволені позову відкритого акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» до Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 26 липня 2010 року було відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 2-а7098/10/2270 від 06 квітня 2011 року Постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року залишена без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так як Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 2-а7098/10/2270/9 від 13 грудня 2010 року, яка набрала законної сили 06 квітня 2011 року встановлено законність податкового повідомлення-рішення № /0 від 26 липня 2010 року, яким відкритому акціонерному товариству «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» було нараховано податкове зобов'язання по податку на додану вартість в загальній сумі 25785,10 грн., такі обставини не потребують доказування при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Відповідно до п. п. 6.3.1, 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкова вимога повинна містити загальну суму податкового боргу та суми податкового боргу за кожним окремим податком, збором (обов'язковим платежем). Податковий орган веде реєстр виданих податкових вимог щодо окремих платників податків.

У разі коли у платника податків, якому було надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу. При цьому окрема податкова вимога щодо такого нового податкового боргу не виставляється.

Консолідованим вважається борг, визначений у першій податковій вимозі, збільшений на суму нового податкового боргу, що виник до виставлення другої податкової вимоги.

Аналізуючи досліджені обставини справи суд приходить до висновку, що відповідач цілком правомірно включив до другої податкової вимоги № 2/141 від 2 листопада 2010 року податковий борг по податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн., який виник внаслідок прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 26 липня 2010 року, згідно якого відкритому акціонерному товариству «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» було нараховано податкове зобов'язання по податку на додану вартість в загальній сумі 25785,10 грн.

Оскільки в частині вимоги про сплату податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн., друга податкова вимога № 2/141 від 2 листопада 2010 року є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, тому у цій частині вона скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та доведений у судовому засіданні частково, тому його необхідно задовольнити частково і скасувати другу податкову вимогу № 2/141 від 2 листопада 2010 року в частині вимоги про сплату бюджетної позички, виданої на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактами у 1995-1997 роках в сумі 2391037,11 грн., а в частині вимоги про сплату податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн., другу податкову вимогу № 2/141 від 2 листопада 2010 року залишити в силі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування», ст. ст. 1, 2, 4, 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст.ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати другу податкову вимогу Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області № 2/141 від 02 листопада 2010 року в частині вимоги про сплату боргу по бюджетній позичці в сумі 2391037,11 грн., (два мільйони триста дев'яносто одна тисяча тридцять сім гривень одинадцять копійок), а в частині вимоги про сплату податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн., (двадцять три тисячі сімсот дев'яносто шість гривень дев'яносто копійок) другу податкову вимогу № 2/141 від 2 листопада 2010 року залишити в силі.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 29 квітня 2011 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський