Справа № 2а-5350/09/1770
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Київ К/800/43520/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Лосєва А.М.
Бившевої Л.І.
Шипуліної Т.М.
розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області

Державної податкової служби

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013

у справі № 2а-5350/09/1770 (35073/10/9104)

за позовом Державної податкової інспекції у м. Рівне

до Приватного виробничо-комерційного підприємства

«Електросвіт»,

Приватного підприємства «ТЕК «Транс Експо Регіон»

про стягнення коштів в дохід держави отриманих за нікчемними

правочинами, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2010 позов задоволено частково; зобов'язано Приватне підприємство "ТЕК" Транс Експо Регіон" (надалі - ПП «ТЕК») повернути Приватному виробничо-комерційному підприємству "Електросвіт" (надалі - ПВКП «Електросвіт») кошти одержані на виконання нікчемних правочинів в сумі 47534,95 грн.; стягнуто з ПВКП «Електросвіт» в дохід держави вартість отриманих на виконання нікчемних правочинів від ПП «ТЕК» товарно-матеріальних цінностей в сумі 47534,95 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013 апеляційну скаргу ПВК «Електросвіт» задоволено; постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2010 скасовано і прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову Державної податкової інспекції у м. Рівне відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013 та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2010.

Відповідачі не надали письмових заперечень на касаційну скаргу, що не перешкоджає її касаційному розгляду.

Частиною першою статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі, зокрема, неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, що були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем проведено позапланову виїзну перевірку ПВКП «Електросвіт» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків приватним підприємством ПП «ТЕК» Транс Експо Регіон» за період з 01.01.2008 по 31.03.2009.

Перевіркою встановлено порушення відповідачем-1 пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 (надалі - Закон «Про оподаткування прибутку підприємств») та пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 №168/97-ВР (надалі - Закон "Про податок на додану вартість"), в результаті чого у перевіряємому періоді завищено валові витрати, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств на суму 9903,00 грн., а також завищено суму податкового кредиту, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 7922,00 грн. За результатами перевірки ПВКП «Електросвіт» нараховано 11883,72 грн. податку на додану вартість та 12425,22 грн. податку на прибуток.

Вказані висновки зроблені на підставі аналізу господарських операцій ПВКП «Електросвіт» з ПП «ТЕК» Транс Експо Регіон», з огляду на неможливість останнього здійснити господарські операції через відсутність основних засобів, нематеріальних активів та найманих працівників та з огляду на встановлення досудовим слідством фіктивної діяльності вказаного суб'єкта.

Крім того, податковий орган посилався на вирок Рівненського міського суду від 25.05.2009 у справі №1-386/10, який набрав законної сили. Зазначеним вироком встановлено вчинення директором ПП «ТЕК» Транс Експо Регіон» спільно з ОСОБА_5 протиправних дій - створення фіктивної фінансово-господарської діяльності, яка спрямована на задоволення власних потреб та нанесення збитків державі, шляхом приховування об'єкта оподаткування та формування незаконного податкового кредиту різним суб'єктам підприємницької діяльності з метою подальшої легалізації незаконно отриманих грошових коштів шляхом їх перерахування на особистий рахунок ПП ОСОБА_5 та конвертації в неконтрольовану готівку і подальше її використання на власний розсуд.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПВКП «Електросвіт» здійснювало господарські відносини з ПП «ТЕК» Транс Експо Регіон». На підтвердження реальності яких надано: видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення. В подальшому, придбані у ПП «ТЕК» Транс Експо Регіон» товари реалізовано ПВКП «Електросвіт»: ТОВ «Сільпо-29», ПП «Інков», ТОВ «РЗВА-Електрик», ВАТ «Концерн Хлібпром», ВАТ «РЗНЗБК», ТОВ «Журавлина», ВП «Шахтоспецмонтажно-налагоджувальне управління», ТОВ фірма «Вестар», ЗАТ «Рівнеборошно», ВАТ «Укртранснафта», Львівській залізниці, ТОВ «Акватон», ТОВ «Рівнетехсервіс», ТОВ «Газотрон-Влатава», ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод», Гощанському УЕГГ ВАТ «Рівнегаз», ТОВ «П'ятидні», ТОВ фірмі «Столяр», МП «Квант», ТОВ «Топаз» ЛТД, Рівненській філії ТОВ «Торговий дім «Континіум-Галичина», ПКВК-46 УДДУ. Дані обставини податковим органом не заперечується.

Відповідно до частини першої статті 207 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною першою статті 208 ГК України визначено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Посилання позивача на вищезгаданий вирок у кримінальній справі колегією суддів до уваги не беруться, оскільки ПВКП "Електросвіт" не фігурує у кримінальній справі як одна з фіктивних фірм, створених особами, яких притягнуто до кримінальної відповідальності. Не фігурує вказане підприємство у вироку і як суб'єкт, який внаслідок злочину одержав будь-яку вигоду чи можливість ухилення від сплати податків. Вироком також не встановлено злочинного умисного зговору посадових осіб ПВКП "Електросвіт" з посадовими особами ПП "ТЕК" Транс Експо Регіон".

Що стосується посилань позивача на ту обставину, що ПП "ТЕК" Транс Експо Регіон" порушено приписи податкового законодавства, то суди правильно зазначили про принцип персональної відповідальності платника податків.

Така позиція суду узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини відображеній, зокрема у справах: Інтерсплав проти України, "Булвес" АД проти Болгарії, Бізнес Супорт Центр проти Болгарії, - у яких зазначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник податку на додану вартість не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Крім того, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, лише встановлення у ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями чи сприяння ухиленню постачальником товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою нарахування відповідних податкових зобов'язань.

Водночас, відповідних фактів судами встановлено не було, а позивачем доказів на їх підтвердження не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неправомірність вимог податкового органу.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2013 у справі № 2а-5350/09/1770 (35073/10/9104) залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна