Справа № 813/8392/13-а
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року № 813/8392/13-а

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представник позивача - не прибув,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі ІДАБК у Львівській області) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1), у якому просить зобов'язати відповідача за власний рахунок знести самочинну добудову лінійними розмірами 1.80*3.80 м до 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем, в результаті проведеної перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 самовільно розпочав та здійснив реконструкцію частини житлового будинку шляхом добудови лінійними розмірами 1.80*3.80 м до 1/3 частини житлового будинку, який належить йому згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.07.2010 року № 26829383 без виготовленої та затвердженої проектної документації, без дозволу на виконання будівельних робіт та без документу, що посвідчує право власності. Позивачем, за наслідками перевірки, складено акт проведення перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та припис від 25.07.2013 року № 15/7-ф про знесення самочинної добудови. Проведеною позаплановою перевіркою Інспекцією ДАБК у Львівській області 02.10.2013 року встановлено, що відповідачем вимоги припису не виконано. За таких обставин позивач просить зобов'язати відповідача виконати вимоги припису № 15/7-ф від 25.07.2013 року, а саме: знести самочинну добудову лінійними розмірами 1.80*3.80 м до 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив заміну позивача у справі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області його правонаступником Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (далі - ДАБІ України).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання від 06.03.2015 року вх. № 7212 про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив повністю. Зазначив, що відповідачем вживалися всі заходи для належного оформлення вказаного будівництва. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71, 128 КАС України.

Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Інспекцією ДАБК у Львівській області проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами якої складено акт № 15/28-ф від 25.07.2013 року.

Перевіркою встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка належить до земель Жовківської міської ради та не передана в оренду чи приватну власність громадянам, гр. ОСОБА_1 в період з серпня 2009 року по грудень 2010 року розпочав та здійснив реконструкцію частини житлового будинку шляхом добудови лінійними розмірами 1.80*3.80 м до 1/3 частини житлового будинку, який належить йому згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.07.2010 року № 26829383 без виготовленої та затвердженої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт та без документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, чим порушив ст. 9, ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та п.1,2, 3, 17 ст.29 Закону України «Про планування та забудову територій.

На підставі встановлених порушень складено протокол про адміністративне правопорушення №15/7-ф від 25.07.2014 року та припис від 25.07.2013 року № 15/7-ф.

Приписом від 25.07.2013 року № 15/7-ф відповідача зобов'язано у 45-денний термін з дня отримання вказаного припису з метою усунення порушень містобудівного законодавства, знести самочинну добудову лінійними розмірами 1.80*3.80 м до 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Постановою від 07.08.2013 року № 15/259-ф ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Інспекцією ДАБК у Львівській області 02.10.2013 року проведено позапланову перевірку виконання вимог припису від 25.07.2013 року № 15/7-ф та встановлено, що на час перевірки вказаний припис відповідачем не виконано, порушення у сфері містобудівної діяльності не усунуто. За результатами перевірки складено акт проведення позапланової перевірки від 02.10.2013 року № 15/7-ф.

З огляду на невиконання відповідачем у строк, встановлений для добровільного виконання, вимоги припису від 25.07.2013 року № 15/7-ф позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача за власний рахунок знести самочинну добудову лінійними розмірами 1.80*3.80 м до 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законом, який регулює вказані правовідносини є Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038-VI) та Закон України "Про архітектурну діяльність" (Закон №687-ХІV).

Згідно з ст. 10 Закону № 687-ХІV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Відповідно до ст. 9 Закону № 687-ХІV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з ч. 9 ст. 37 Закону № 3038-VI виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про основи містобудування" особи винні у виконанні будівельних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього; недотриманні екологічних і санітарно-гігієнічних вимог, встановлених законодавством при проектуванні, розміщенні та будівництві об'єктів несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Відповідно до абз. 3 п. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI посадові особи інспекції державного-будівельного контролю можуть, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з ст. 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Отже, з наведеної норми чинного законодавства вбачається, що однією з підстав знесення самочинно збудованого об'єкта є відмова добровільно виконувати умови припису про усунення порушень вимог законодавства.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може своїм рішенням зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

В ході судового розгляду адміністративної справи судом встановлено, що відповідачем вчинилися дії на виконання вимог припису від 25.07.2013 року, що ОСОБА_1 звертався до Жовківського районного суду Львівської області з позовом до Жовківської міської ради про визнання права власності на самочинну добудову частини житлового будинку на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснювала самочинне будівництво.

Для мирного врегулювання даного позову, позивачем були підготовлені пропозиції щодо розподілу земельної ділянки, житлового будинку і господарських будівель, згідно яких складено мирову угоду. Проте мирного врегулювання спору сторони не досягли.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 03.11.2014 року у справі № 444/182/14-ц адміністративний позов ОСОБА_1 до Жовківської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності на самочинну добудову частини житлового будинку на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснювала самочинне будівництво залишено без розгляду.

Крім цього, ОСОБА_1 18.03.2015 року звернувся до Жовкіської міської ради з проханням встановити право власності на добудову ванної кімнати до південної частини будинку, яка йому належить і числиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)", при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, суд приходить до переконання, що до повноважень ІДАБК віднесено право приймати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Вказане може бути здійснено шляхом визначення особі, яка вчинила виявлене інспекцією порушення, зокрема вимоги про зупинення будівництва (в разі коли таке не завершено), здійснення заходів спрямованих на отримання чи внесення змін до відповідних дозволу та проекту, отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку чи вчинення інших дій які усунуть такі порушення.

Однак, ІДАБК не в праві приймати припис про знесення самочинно збудованого об'єкта, оскільки вказане віднесено до виключної компетенції відповідного суду.

Отже, законодавцем було запроваджено виключно судовий механізм застосування таких заходів як знесення самочинного будівництва, метою чого було недопущення зловживань у цій сфері з боку органів державної влади, а тому враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду із вимогою зобов'язати виконати припис про знесення самочинної добудови не може підлягати до задоволення, оскільки ст. 38 Закону № 3038-VI передбачено, що знесення самочинного будівництва можливе лише за позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням, чого не дотримано ІДАБК у розглядуваній справі.

За таких обставин, суд вважає, що в розумінні чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, а саме зобов'язання відповідача знести самочинно збудований об'єкт.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 30.03.2015 р.