Справа № 2а-13345/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2015р. м. Київ К/9991/68946/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Кошіля В.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.03.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011

у справі № 2а-13345/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва

про визнання протиправною відмову прийняти декларацію та зобов'язання прийняти податкові декларації за звітні періоди, починаючи з червня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.03.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі м. Києва щодо неприйняття та невизнання податковою звітністю: податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2010 року, додатків № 1 та № 5 до вказаної декларації; податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року, додатків № 1 та № 5 до вказаної декларації; податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2010 року, додатків № 1 та № 5 до вказаної декларації; податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2010 року, додатків № 1 та № 5 до вказаної декларації; податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, додатків № 1 та № 5 до вказаної декларації. У задоволенні решти позову відмовлено.

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права: п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, ст.ст. 9, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Омега» засобами електронної пошти надіслало відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2010 року з додатками, а також направило засобами поштового зв'язку податкові декларації з податку на додану вартість за липень, серпень, вересень та жовтень 2010 року з додатками, що підтверджується повідомленнями про отримання звітності, квитанціями, повідомленнями про вручення поштових відправлень та описами вкладень.

На адресу позивача податковим органом направлено листи, в яких повідомлено про невизнання поданих декларацій за серпень, вересень та жовтень 2010 року податковими звітностями, вказавши підставою для цього є порушення загальних вимог оформлення документів податкової звітності. При цьому у вказаних листах податковим органом не конкретизовано, які саме порушення слугували підставою для невизнання декларацій податковими звітностями та які недоліки має бути усунено при повторному поданні податкових декларацій.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для вирішення справи, та надали їм правову оцінку.

Відповідно до абз. 1 п.п. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закону № 2181-ІІІ) прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Абзац 5 п.п. 4.1.2 п.4.1 ст. 4 вказаного Закону визначає вичерпний перелік обставин, за яких контролюючий орган має право не визнавати надану платником податків звітність у якості податкової. Такою підставою є заповнення податкової декларації всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, зокрема, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Судами попередніх інстанцій не встановлено жодної із законодавчо встановлених обставин для невизнання поданих позивачем податкових декларацій податковими звітностями.

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва не надано судам попередніх інстанцій доказів наявності обставин, які б дозволяли не визнавати подані позивачем декларації з податку на додану вартість за червень-жовтень 2010 року як податкові звітності.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дії відповідача щодо невизнання вказаних декларацій податковими звітностями не відповідають вимогам п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ.

З огляду на викладене, діючи у межах перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.03.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді В.В. Кошіль

Ю.І. Цвіркун