Справа № 815/5895/14
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5895/14

Категорія: 5.3 Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача - Дарієнко Віктора Дмитровича, представника Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" - Костяного Олександра Юрійовича та представника Державного концерну "Укроборонпром" - Смалюка Романа Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Приватного підприємства "Спец-Ком-Юг" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2014 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Спец-Ком-Юг" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, за участю третіх осіб - Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" та Державного концерну "Укроборонпром" про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року Приватне підприємство "Спец-Ком-Юг" (далі ПП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі Міністерство), за участю третіх осіб - Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" (далі ДП) та Державного концерну "Укроборонпром" (далі ДК) та з урахування зміни позовних вимог просило визнати неправомірними дії Міністерства про надання помилкової узагальненої інформації про законодавство України з питань ліцензування, що має характер роз'яснення, в абзацах 2 і 3 листа №2734-09/24016-05 від 15 липня 2014 року про необхідність ліцензування господарської діяльності позивача у сфері реалізації складових частин (корпус В1332.01сб) до військової техніки, як такі, що не відповідають законодавству України та надані із перевищенням повноважень; зобов'язати Міністерство протягом 3-х днів відкликати абзаци 2 і 3 листа № 2734-09/24016-05 від 15 липня 2014 року в частині надання узагальненої інформації про законодавство України з питань ліцензування, що має характер роз'яснення, як незаконні шляхом направлення нового листа в Головну військову прокуратуру Генеральної прокуратури України та позивачу за підписом Міністра чи іншого уповноваженого на це керівника міністерства; визнати неправомірними дій Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України щодо: проведення перевірки позивача та ДП і ДК в частині підписання 23 червня 2014 року позивачем та ДП договору №057/119 та порядку його виконання у зв'язку із відсутністю у позивача ліцензії на право провадження господарської діяльності у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї; заборони позивачу та ДП і ДК здійснювати дії на виконання умов договору № 057/119 шляхом підписання додаткових угод на виконання умов договору №057/119; в частині втручання в фінансово-господарську діяльність позивача шляхом накладення арештів на рахунки підприємства, та про зобов'язання Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснити дії по припиненню проведення перевірки позивача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року (про закриття провадження в частині) клопотання представника ДК про закриття провадження у справі №815/5895/14 в частині позовних вимог задоволено частково. Провадження у справі за вищевказаним позовом в частині позовних вимог до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України про визнання неправомірними дій в частині втручання в фінансово-господарську діяльність позивача шляхом вилучення всієї документації підприємства було закрито. В задоволенні решти клопотання було відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року (про залишення частини позовних вимог без розгляду) позовну заяву в частині позовних вимог до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії було залишено без розгляду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ПП подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Ухвали суду першої інстанції про закриття провадження по справі в частині вимог та про залишення частини позовних вимог без розгляду від 15 січня 2015 року не оскаржувалися.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що прокуратурою Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері до Міністерства надіслано лист від 07 липня 2014 року за вих. № 07/1/1-281вих-14, в якому керуючись вимогами ст.8, п.4 ч.1 ст.20 Закону України "Про прокуратуру", просила надати інформацію, чи підлягає ліцензуванню провадження господарської діяльності з реалізації корпусів до військової техніки, а саме бронетранспортерів, та чи являється ПП ліцензіатом на провадження діяльності у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів.

На вищезазначений лист прокуратури Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Міністерство листом за вих. № 2734-09/24016-05 від 15 липня 2014 року повідомило, що відповідно до ч.3 п.41 ст.9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" господарська діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї підлягає ліцензуванню; ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2006 року № 682, наведено визначення термінів, зокрема, військова техніка - технічні засоби (системи, комплекси, зразки виробів), виключаючи їх складові частини і комплектувальні вироби, призначені для бойового (оперативного) технічного і тилового забезпечення бойових дій та навчання військових підрозділів, а також для контролю випробувань таких засобів, військової зброї і боєприпасів, їх експлуатації, обслуговування та знешкодження. Отже, господарська діяльність з реалізації складових частин (корпусів) до військової техніки підлягає ліцензуванню. Водночас зазначено, що ПП ліцензії на право провадження господарської діяльності у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї (в повному обсязі чи частково) не отримувало та із заявою про видачу ліцензії до Міністерства не зверталося.

Надання інформації, викладеної в абзацах 2 і 3 листа № 2734-09/24016-05 від 15 липня 2014 року і стало, на ряду з іншим, підставою для звернення ПП з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що лист Міністерства є листом-відповіддю на лист прокуратури Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері і має лише та виключно інформаційний характер.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" (далі Закон) систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади.

Міністерства забезпечують формування та реалізують державну політику в одній чи декількох сферах, інші центральні органи виконавчої влади виконують окремі функції з реалізації державної політики.

Статтею 7 Закону визначено, що основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах, на ряду з іншим, є: забезпечення нормативно-правового регулювання; інформування та надання роз'яснень щодо здійснення державної політики; узагальнення практики застосування законодавства.

Також, змістом ч.1 та 2 ст.3 Закону передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України.

Організація, повноваження і порядок діяльності міністерств, інших центральних органів виконавчої влади визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України.

Указом Президента України від 31 травня 2011 року № 634/2011 затверджено Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі Положення), п.1 якого встановлено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінекономрозвитку України входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики економічного і соціального розвитку, цінової, інвестиційної, зовнішньоекономічної політики, державної політики у сферах торгівлі, інтелектуальної власності, державної регіональної політики, державної політики з питань розвитку підприємництва, технічного регулювання та захисту прав споживачів, а також міжвідомчої координації з питань економічного і соціального співробітництва України з Європейським Союзом.

Згідно ч.18 п.4 Положення, Мінекономрозвитку України відповідно до покладених на нього завдань інформує та надає роз'яснення щодо здійснення державної політики у сфері економіки і торгівлі.

Як було встановлено, на лист прокуратури Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 07 липня 2014 року за вих. № 07/1/1-281вих-14 Міністерством була надана відповідь по суті, зокрема, стосовно ліцензування господарської діяльності в галузі реалізації військової техніки.

Також було зазначено, що ПП ліцензії на право провадження господарської діяльності у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї (в повному обсязі чи частково) не отримувало та із заявою про видачу ліцензії до Міністерства не зверталося. Зазначені зауваження самим позивачем не спростовується.

Крім того, відповідачем було наголошено, що інформація, викладена в спірному листі, носить виключно інформаційний характер і не є офіційним роз'ясненням законодавства України.

Таким чином, Міністерством фактично зазначено правовий статус власного листа, наголошено на виключно інформаційному характері змісту відповіді.

Окрім іншого, п.7 Положення передбачено, що Мінекономрозвитку України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує Міністр економічного розвитку і торгівлі України.

Накази Мінекономрозвитку України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Нормативно-правові акти Мінекономрозвитку України підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Накази Мінекономрозвитку України, видані в межах його повноважень, є обов'язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами та місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Разом з тим, з аналізу листа № 2734-09/24016-05 від 15 липня 2014 року вбачається, що останній не є ні регуляторним актом Міністерства, ні нормативним актом індивідуальної дії, не підлягає державній реєстрації в установленому законодавством порядку та не є обов'язковими для виконання.

Отже, враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПП про визнання неправомірними дій Міністерства щодо надання інформації про законодавство України з питань ліцензування, що має характер роз'яснення, зобов'язання Міністерства відкликати абзаци 2 і 3 листа № 2734-09/24016-05 та направити новий лист в Головну військову прокуратуру Генеральної прокуратури України та позивачу за підписом Міністра чи іншого уповноваженого на це керівника міністерства, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки дії, вчинені відповідачем при наданні відповіді на запит органу прокуратури, здійсненні в межах повноважень, передбачених ч.18 п.4 Положення.

Отже, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки усі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством, були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

Доводи, викладені у апеляційній сказі були предметом дослідження судом першої інстанції та свого підтвердження не знайшли.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Спец-Ком-Юг" - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук