Справа № 331/1728/15-а
Суддя: Світлицька(Йосипенко) В. М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/40/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2015 року № 24 відповідно до якої позивача притягнуто до відповідальності за ч. 7 ст. 96-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 8500 грн. В обгрунтування позову зазначено, що перевірку відносно нього проведено незаконно, оскільки відповідно до п.8 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» Департамент не мав права здійснювати перевірку стосовно позивача оскільки він є фізичною особою підприємцем. Згідно з п.7 Постанови КМУ №553 від 23.05.2011 перевірка достовірності даних проводиться по «фактично наявним документам», про що голова Держархбудінспекції України повинен винести відповідний наказ. При проведенні перевірки інспектором Кулібабою Д.О. йому відмовлено у наданні копії направлення, витребувано у нього, як у представника замовника ОСОБА_2, документи про власність об'єкту реконструкції, чим порушено п.7 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, позивач вказує, що перевірку проведено, з порушеннями, акт складено не у його присутності, і від підпису він не відмовлявся, засвідчити факт його відмови від підпису мали б двоє незацікавлених свідків. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2015 року № 24 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 7 ст. 96-1 КУпАП, та накладення штрафу в розмірі 8500 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечують, просять суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно зі ст. 6 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р.).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553 затверджено порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до п. 7 Порядку, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Однією з підстав для проведення перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Як встановлено судом, 26.01.2015 року ОСОБА_2 подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлового приміщення під перукарню, за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1 прим. 147». 30.01.2015 року головному державному інспектору Запорізького інспекційного відділу було видано направлення на проведення позапланової перевірки на вищезазначеному об'єкті будівництва № 43. Відповідно до приписів п. 7 Порядку під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки

Наказом Мінрегіонбуда від 15.05.2012 року № 240 (далі - Наказ) затверджено форми документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Додатком 9 до зазначеного Наказу є форма направлення про проведення позапланової перевірки, яка повністю відповідає формі направлення наданого для ознайомлення позивачу при здійсненні відповідачем державного архітектурно-будівельного контролю на вищезазначеному об'єкті будівництва.

Стосовно доводів позивача з приводу того, що направлення на проведення позапланової перевірки не відповідає затвердженій Наказом від 15.05.2012 року № 240 формі, у зв'язку з тим, що має містити данні про наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції, суд зазначає, що відповідачем не порушувався пп. 22 п. 11 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 09.07.2014 року № 294 (далі - Положення).

Вказане Положення визначає функції та повноваження Державної архітектурно-будівельної інспекції України, а пп. 22 п 11 Положення, визначає перелік прав та обов'язків Голови Держархбудінспекції, відповідно до яких голові Держархбудінспекції надано право підписувати накази. Однак Положення не визначає порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється в порядку визначеному постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, відповідно до якого здійснення позапланової перевірки проводиться за наявності підстав визначених у п. 7 Порядку, на підставі направлення на здійснення такої перевірки, форма, якого затверджена Наказом Мінрегіонбуда від 15.05.2012 року № 240. Даний Порядок не передбачає отримання наказу на здійснення позапланової перевірки.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до вимог п. 7 Порядку, на виконання покладених повноважень, на підставі направлення на проведення позапланової перевірки від 30.01.2015 № 43 (строк дії з 30.01.2015 по 06.02.2015), яке було пред'явлено для ознайомлення позивачу, головними державними інспекторами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було проведено позапланову перевірку додержання вимог містобудівного законодавства на вищезазначеному об'єкті будівництва. Перевірка достовірності даних наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації можлива та здійснюється відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», яким передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю., тобто не тільки фактично наявні документи, я стверджує позивач. Аналогічна норма визначена п. 11 порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». В пункті 15 вищезазначеної декларації про готовність об'єкта до експлуатації замовником ОСОБА_2 зазначено, що на об'єкті виконано всі роботи передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Відповідно до приписів п. 1.17 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» на кожному об'єкті будівництва належить вести загальний журнал робіт, складати акти на закриття прихованих робіт, та акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій, оформляти виконавчу документацію.

Для перевірки фактів викладених у п. 15 Декларації, позивачу головним державним інспектором Кулібабою Д.О. запропоновано надати для огляду документи, що підтверджують якість виконання будівельних робіт та якість застосованих матеріалів, а саме загальний журнал робіт та виконавчу документацію на виконані роботи, ведення яких є обов'язковою нормою. Однак такі документи для перевірки надано не було, у зв'язку з їх відсутністю, про що і зазначено в акті перевірки.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про архітектурну діяльність» під час будівництва об'єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд. Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат. Оскільки замовник ОСОБА_2 не фахівцем у галузі будівництва, саме на особу яка здійснювала технічний нагляд покладено обов'язок здійснення технічного нагляду. Постановою КМУ від 11.07.2007 року № 903 затверджено порядок здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури (далі - Порядок здійснення технічного нагляду). Пунктом 5 Порядку здійснення технічного нагляду визначено права та обов'язки осіб, що здійснюють технічний нагляд, відповідно до яких особи, що здійснюють технічний нагляд проводять перевірку: наявності документів, які підтверджують якісні характеристики конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання, що використовуються під час будівництва об'єкта, - технічного паспорта, сертифіката, документів, що відображають результати лабораторних випробувань тощо, перевірку відповідності виконаних будівельно-монтажних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання проектним рішенням, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов та інших нормативних документів та ін. В ході проведення перевірки було встановлено, що об'єкт будівництва за зазначеною адресою збудовано з порушенням вищезазначених державних будівельних норм, стандартів та правил, що прямо свідчить про неналежне здійснювався технічного нагляду, про що було складено акт перевірки від 06.02.2015.

Згідно з даними, поданими у п. 3 декларації, технічний нагляд на об'єкті будівництва, відповідно до договору від 10.02.2014 № 2-20, здійснював відповідач кваліфікаційний сертифікат ІТ № 002155, який виданий ОСОБА_1, як фізичній особі громадянину. З актом перевірки позивача було ознайомлено, акт направлено останньому рекомендованим листом з повідомленням. Відповідно до відмітки у поштовому повідомленні акт отримано позивачем особисто 19.02.2015 року.

13.02.2015 року позивачу видано припис № 20, про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, який направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням. Відповідно до відмітки у поштовому повідомленні припис отримано позивачем особисто 19.02.2015 року.

Відповідальність за здійснення технічного нагляду з порушенням вимог законодавства передбачена виключно статтею 96-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

13.02.2015 року відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена ч. 7 ст. 96-1 КУпАП. З даним протоколом позивач ознайомлений, повідомлення про дату та час розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням, яке отриманно ОСОБА_1 особисто 19.02.2015 року.

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що в діях відповідача при проведенні перевірки позивача та складанні оскаржуваної постанови відсутні порушення чинного законодавства, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 9, 17, 69,71, 104, 110, 117-118, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.М. Світлицька