Справа № 821/4566/14
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4566/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.,

суддів - Стас Л.В.,

- Турецької І.О.,

при секретарі - Разінкіної Л.В.,

за участю:

представника апелянта - не з'явився

представника позивача - Кузьома В.В. (довіреність від 16.12.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продексим, ЛТД» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Продексим, ЛТД» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 23.09.2014 року № та № - в частині збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 25785,05 та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 12892,53 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки податкового органу щодо безтоварності господарських операцій з ТОВ «АТН Логістик», ПФ «Астер», ТОВ «Агрофармахім» є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються виключно на актах зустрічних звірок вказаних контрагентів без урахування того, що Товариством до перевірки були надані всі первинні документи, які підтверджують фактичне придбання товарів від вказаних контрагентів, та подальше його використання у господарській діяльності.

Відповідачем не надано жодного доказу щодо недійсності правочинів, жодним законом не передбачено право контролюючого органу самостійно, в позасудовому порядку визнавати нікчемними правочини. Оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, Товариство не може нести відповідальність за порушення, допущені його контрагентами.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року вказані вимоги задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, які є предметом оскарження, став акт Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 15.09.2014 року № 309/21-03-22-01 «Про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Продексим, ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року».

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, п. 135.1, п. 135.2 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, які допущені внаслідок відображення у податковій звітності нереальних господарських операцій за відсутності об'єктів оподаткування: при придбанні товарів на загальну суму 4 499 214,07 грн. від ТОВ «АТН Логістик», ПФ «Астер» та ТОВ «Агрофармахім»; при продажу товарів контрагентам-покупцям на загальну суму 4 124 382,68 грн. - ТОВ «ТД «Продексим», ФГ «НИКО», ФГ «ЮКОС і К», ФГ «ВІКТОРІЯ-АСКАНІЯ», ДП «АГРОКОМПЛЕКС РУБАНІВСЬКИЙ», ДП «АГРОФІРМА РУБАНІВСЬКА», ДПДГ ІТСР «АСКАНІЯ-НОВА», СБК «СВІТАНОК», СТОВ «ПТАХІВНИК», ТОВ «КИСЕЛІВКА», ТОВ «ПРОДЕКСИМ, ЛТД» (відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність з ДП «ПІОНЕР», ТОВ «ГОРНОСТАЇВСЬКИЙ РАЙАГРОХІМ», ДП «ДГ «ПІОНЕР»ІЗЗ НААН», ПП «ГРАНДКОНТИНЕНТАЛЬ-ОЙЛ», ПП ОСОБА_3; п. 135.1, п. 135.2 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік в сумі 100 222 грн.; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п.п. 1, 5, 6 Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, п. 12 Порядку заповнення податкової накладної, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (рядок 25 декларації) на загальну суму 227 787 грн.

За наслідками перевірки ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.09.2014 року № , яким ТОВ «Продексим, ЛТД» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 150 333 грн., з яких за основним платежем - 100 222 грн., за штрафними санкціями - 50 111 грн., № , яким збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 341 680,50 грн., з яких за основним платежем - 227 787 грн., за штрафними санкціями - 113 893,50 грн.

Суть порушень, на думку податкового органу, полягала у тому, що перевіркою неможливо підтвердити факт поставок товару (надання послуг) ТОВ «Продексим, ЛТД» від постачальників ТОВ «АТН Логістик», ПФ «Астер», ТОВ «Агрофармахім», з урахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходженням майна, відсутністю необхідних трудових ресурсів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення господарської діяльності. У зв'язку з чим, за висновком ДПІ, правочини, укладені між позивачем та ТОВ «АТН Логістик», ПФ «Астер», ТОВ «Агрофармахім» та підприємствами - покупцями, здійснені без мети реального настання правових наслідків та є безтоварними.

Такого висновку податковий орган дійшов на підставі Актів перевірок: ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 24.04.2014 р. № 1115/26-59-22-03/36946439 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «АТН Логістик» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.03.2013 року по 31.03.2014 року», ДПІ у м. Херсоні від 15.10.2013 року № 1091/21-03-22-05/24956105 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПФ «Астер» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Юг Інвест» за жовтень 2012 року, ТОВ «Селбест», ТОВ «Нафтотранссервіс» у травні 2013 року, отриманих від вищевказаних контрагентів-постачальників у жовтні 2012 року, травні 2013 року», від 11.04.2014 року № 133/21-03-22-06/24956105 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПФ «Астер» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за жовтень 2013 року та з податку на прибуток підприємства за 2013 рік по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Еліпс Плюс» та подальшої реалізації придбаних у контрагента-постачальника товарно-матеріальних цінностей, відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності», Довідки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпроперовська від 13.01.2014 року № 14/223/34984320 «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Агрофармахім» щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку з ТОВ «Кофекс» за червень 2013 року, ТОВ «Ватер-Шпаг» за листопад, грудень 2012 року, ТОВ «Гефест Груп» за червень 2013 року, ТОВ «Калев» за грудень 2012 року, березень 2013 року, ТОВ «Компанія «Бравел» за березень 2013 року», з яких вбачається, що господарські операції зазначених суб'єктів господарювання не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та продажу товарів, що свідчить про відсутність наміру одержати економічний ефект.

Зазначені обставини, на думку податкового органу, свідчать про те, що укладені між позивачем та його контрагентами угоди є нікчемними та не мали реального характеру.

За відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість та бути віднесеними до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи, які зазначені в акті перевірки, складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України, містять всі необхідні реквізити, які дають змогу ідентифікували контрагентів позивача. На час здійснення господарських операцій з позивачем безпосередні постачальники Товариства були зареєстрованими платниками податку на додану вартість і мали право виписувати податкові накладні. Податковий орган не наділений повноваженнями щодо встановлення в актах перевірки факту нікчемності або недійсності правочинів, укладених суб'єктами господарювання. Якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту та має всі документальні підтвердження його розміру, податковий орган не має підстав для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ та на відображення у складі валових витрат витрати з придбання товару.

Також суд зазначив, що акти перевірок, на які посилається податковий орган в обґрунтування доводів про безтоварність господарських операцій, відображених позивачем у податковій звітності, були складені вже після вчинення спірних господарських операцій, до того ж відображення в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суджень щодо відсутності об'єктів оподаткування, визнання правочинів нікчемними суперечить чинному законодавству, адже в цих актах має зазначатись лише обставини, які спричинили неможливість проведення зустрічної перевірки.

Крім цього суд першої інстанції врахував ту обставину, що висновки податкових органів, викладені в актах перевірок контрагентів позивача та на підставі яких були винесені податкові повідомлення - рішення, були предметом оскарження в суді. Судовими інстанціями зазначені рішення податківців скасовано, господарські операції визнано реальними.

Колегія суддів висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вважає правильним, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактичні здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «АТН Логістик», ПФ «Астер» укладено договори купівлі-продажу № 8 та поставки нафтопродуктів № 120113-1, згідно яких ТОВ «АТН Логістик» та ПФ «Астер» зобов'язались поставити на адресу ТОВ «Продексим, ЛТД» паливно-мастильні матеріали відповідно до вимог, якості, строку та на умовах, вказаних у цих договорах.

На виконання умов договорів ТОВ «АТН Логістик» та ПФ «Астер» у травні, червні, липні, серпні, жовтні, листопаді, грудні 2013 року поставило позивачу нафтопродукти, що підтверджується накладними, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями (Т. 1, а.с. 233-250, Т. 2, а.с. 1-53, 76-250, Т. 3, 1-47).

Також, у перевіряємий період між позивачем та ТОВ «Агрофармахім» укладено договори поставки № 4089 та № 4219, відповідно до яких ТОВ «Агрофармахім» зобов'язалось передати на адресу ТОВ «Продексим, ЛТД» товар (добрива).

На виконання умов вказаних договорів ТОВ «Агрофармахім» у березні, червні 2013 року поставили позивачу товар (добрива), що підтверджується видатковими накладними, специфікаціями, податковими накладними та платіжними дорученнями (Т. 2, а.с. 54-75).

Отриманий від ТОВ «АТН Логістик», ПФ «Астер», ТОВ «Агрофармахім» товар використано позивачем у господарській діяльності, на підтвердження чого надані договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти здачі-прийняття ТМЦ, довіреності на отримання ТМЦ (Т. 3 а.с. 63-250, Т. 4 а.с. 1-250, Т. 5 а.с. 1-104).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за цими податковими та видатковими накладними, іншими первинними та платіжними документами можливо встановити зміст та обсяг операцій, місце постачання товару, його отримання уповноваженими від підприємства особами та надані первинні документи підтверджують факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ «АТН Логістик», ПФ «Астер», ТОВ «Агрофармахім», виконання умов вищевказаних договорів, постачання товару, а відтак - правомірність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за цими операціями.

Таким чином, первинними документами бухгалтерського обліку у повному обсязі підтверджується належне виконання сторонами умов договорів з зазначеними вище контрагентами, а також формування позивачем податкового кредиту та витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування. Отриманий товар був оплачений позивачем, а на момент складання податкових накладних контрагенти позивача були діючими підприємствами та зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Крім того, за результатами перевірки не встановлено порушення заповнення первинних бухгалтерських документів та порядку їх обліку в бухгалтерському та в податковому обліку, а наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Колегія суддів звертає увагу на те, що первинні документи в підтвердження здійснення операцій з ТОВ «АТН Логістик», ПФ «Астер», ТОВ «Агрофармахім» також були надані під час проведення перевірки позивача, проте податковим органом не було прийнято їх до уваги, а висновки акту перевірки зроблені лише на підставі актів перевірок контрагентів позивача, якими встановлено відсутність реальності господарських операцій.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги доводи відповідача про фіктивність договорів, укладених між позивачем та зазначеними в акті перевірки контрагентами, у зв'язку з визнанням податковим органом договорів за ланцюгами постачання нікчемними, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит чи праві на валові витрати.

Податковим органом при вирішенні справи у суді першої інстанції не наведено обґрунтованих доводів тому, що правочини позивачем вчинено з метою безпідставного формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Судом першої інстанції при безпосередньому дослідженні доказів не було встановлено, що первинні документи, складені за наслідками здійснення спірних господарських операцій, не відповідають дійсності. Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, враховуючи належне дослідження судом першої інстанції факту здійснення позивачем господарських операцій з придбання товару з метою використання його у господарській діяльності, доводи податкового органу, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції знаходить безпідставними.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача не є належним доказом в підтвердження доводів податкового органу про нереальність виконання господарських операцій, адже актом про неможливість проведення зустрічної звірки фіксується лише факт наявності перешкод для здійснення податкового контролю органом ДПС щодо платника, а реальність господарських операції такого платника не є предметом такої перевірки.

Слід також зазначити, що правомірність висновків актів перевірок контрагентів позивача, зокрема, ТОВ «АТН Логістик» та ПФ «Астер», та відповідних рішень і дій податкового органу, прийнятих та вчинених за результатами таких перевірок, були предметом судового розгляду у справах №821/4414/13-а, 826/10322/14, №821/4502/13-а, 821/1629/14 (Т. 5, а.с. 105-140).

Зокрема, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 року, у справі № 826/10322/14, визнано протиправними дії податкового органу щодо складання актів № 1053/26-59-22-03/36946439 від 16.04.2014 року та № 1115/26-553-22-03/36946439 від 24.04.2014 року, скасовано рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «АТН Логістик» та зобов'язано податковий орган відновити права суб'єкта підприємницької діяльності шляхом включення ТОВ «АТН Логістик» до реєстру платників податку як платника податку на додану вартість.

Також, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.02.2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 року, у справі № 821/4502/13-а та Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2014 року у справі № 821/4414/13-а, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 19.11.2013 року № , № , № , від 11.11.2013 року № про визначення сум грошових зобов'язань по податку на прибуток та по податку на додану вартість, про визначення суми грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи, які прийняті на підставі актів від 08.11.2013 р. № 1314/21-03-22-01/24956105, від 15.10.2013 року № 1091/21-03-22-05/24956105, зобов'язано податковий орган відновити в базі даних «Система «Податковий блок» - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту ПФ «Астер», які були відкориговані на підставі акту від 08.11.2013 року № 1314/21-03-22-01/24956105.

Крім того, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року, у справі № 821/1629/14, визнано протиправними дії поджаткового, які полягають у зміні в базі даних «Система «Податковий блок» - співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, задекларованих ПФ «Астер» за жовтень 2013 року, на підставі акту від 11.04.2014 року № 133/21-03-22-06/24956105 та зобов'язано податковий орган вилучити з цієї бази даних інформацію, внесену на підставі вказаного акту.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України відмовлено у відкритті касаційного провадження по цим справам.

Враховуючи зазначені обставини, які в силу ст. 72 КАС України доказуванню не підлягають, судом першої інстанції правильно встановлено, що висновки податкового органу про відсутність реальності господарських операцій з контрагентами позивача спростовано рішеннями судів, які набрали законної сили в інших справах (№821/4414/13-а, 826/10322/14, №821/4502/13-а, 821/1629/14) (Т. 5, а.с. 105-140).

Таким чином, суд першої інстанції зробив вірний висновок про правомірність формування позивачем за спірними операціями податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а тому у податкового органу не було підстав для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продексим, ЛТД» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О.Турецька