Справа № 461/7185/14-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 р. Справа № 876/1167/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача Литовченко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року у адміністративній справі №461/7185/14-а за позовом ОСОБА_3 до Управління комунальної власності Львівської міськради про визнання рішення незаконним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання незаконним рішення Управління комунальної власності ЛМР про проведення некомерційного конкурсу на право оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання до вчинення дій щодо проведення комерційного конкурсу на право оренди вказаного приміщення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2014 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин у справі та підлягає зміні. Зазначає, що ОСОБА_4, який був оголошений переможцем конкурсу та з яким було укладено договір оренди відповідно до наказу №50А Управління комунальної власності ДЕП ЛМР від 17.06.20214р. помер, тому всі правовідносини щодо спірного комунального майна припинились та не передбачають правонаступництва. У зв'язку із цим просить постанову суду першої інстанції змінити в частині відмови в задоволенні позову із безпідставності позовних вимог на відсутність предмету спору.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити та змінити постанову суду першої інстанції.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 05.06.2014 року Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради було проведено некомерційний конкурс щодо надання в оренду вільних нежитлових приміщень 1-го поверху площею 7,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний конкурс проводився у відповідності до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 року № 897 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова зі змінами та доповненнями.

Управління комунальної власності на виконання вимог Порядку опублікувало оголошення в газеті «Львівська пошта» №48 (1517) від 13.05.2014 року, в якому зазначено умови конкурсу, необхідний перелік документів для участі в конкурсі, час та місце проведення конкурсу, а також те, що конкурс відбудеться некомерційним, як передбачено рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №714 від 19.10.2012 «Про затвердження Стандартів адміністративних послуг, які надає Управління комунальної власності департаменту економічної політики».

На підставі протоколу №7 засідання конкурсної комісії на право оренди майна територіальної громади м. Львова від 05.06.2014 року, Управління комунальної власності видало наказ №50-А від 17.06.2014 про укладення договору оренди на нежитлове приміщення за вказаною вище адресою та відповідно 07.07.2014 року з переможцем конкурсу був укладений договір оренди вищевказаних приміщень.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що рішення відповідачем прийнято правомірно та підстав для його скасування немає.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним органам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно з ч. 5 ст. 60 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизовуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 19.10.2006 №219, до повноважень департаменту економічної політики Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах, виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності міста, надання обліку орендних платежів та контролю за їх надходженням.

Згідно з п.1.1. Положення про управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 07.12.2007 №1100 (зі змінами та доповненнями), управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради є структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Відповідно до п.п.2.1., 2.2. цього ж положення основними завданнями управління є: виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова; передача в оренду, відчуження майна комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Відповідно до п. 4.1. Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, нова редакція якого затверджена ухвалою міської ради від 09.04.2009 р. №2569 управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради здійснює організаційне забезпечення відносин оренди майна територіальної громади м. Львова. З цією метою управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради здійснює облік та інвентаризацію майна, яке здається в оренду, забезпечує контроль за його використанням та збереженням.

Аналогічні положення закріплені у п.4.4 Положення про управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Згідно з п.4.1.5. Положення про управління комунальної власності як орендодавець договори оренди, здійснює їх облік та реєстрацію.

Згідно з п. 6.13 Порядку організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова, конкурсна комісія приймає рішення у закритому режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Стаття 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» надає визначення допоміжних та нежитлових приміщень, розділяючи ці поняття.

Допоміжними є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, кладові, горища підвали, шахти та машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Аналогічне визначення закріплено також в наказі Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Нежитлові приміщення (згідно із ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку») - це приміщення, які належить до житлового комплексу, але не віднесено до житлового Фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005 від 18.05.2005 №80 (Державний комітет з будівництва та архітектури. Державні будівельні норми України. Будинки та споруди. Житлові будинки) надають визначення нежитлового приміщення як приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового Фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Крім того, в житлових будинках можуть бути приміщення, які мають незалежне призначення - магазини, кафе, перукарні, офіси, художні майстерні, тощо. Ці приміщення могли мати це призначення як з часу проектування, так і отримати його згодом, як колишні квартири чи інші приміщення житлового фонду. Розташування певних приміщень у підвалах, цокольних поверхах, горищах не може визнаватись безумовною підставою віднесення їх до статусу допоміжних, які підлягають безоглядній приватизації разом з приватизацією квартир.

Відповідно до п. 1.4. Порядку організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова, учасниками некомерційного конкурсу можуть бути неприбуткові організації (політичні, громадські, релігійні, благодійні організації, творчі працівники та інші юридичні і фізичні особи, що не мають за мету своєї діяльності отримання прибутку).

У своїй заяві для участі у некомерційному конкурсі від 25.05.2014 року позивач зазначає, що ціллю отримання об'єкта, а саме нежитлового приміщення загальною площею 7,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Сихівська, 8 у м. Львові є відкриття майстерні по ремонту взуття, що є діяльністю, яка приносить прибуток.

В результаті чого комісія не прийняла до розгляду заяву позивача дня участі в некомерційному конкурсі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправним, а натомість вказують на те, що прийняте відповідачем рішення є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для його скасування не вбачається.

З урахуванням наведеного вище не підлягає до задоволення вимога про зобов'язання відповідача вчиненими дії щодо проведення комерційного конкурсу на право оренди вказаного приміщення.

Що стосується доводів апелянта проте, що постанова підлягає зміні з тих підстав,що переможець конкурсу ОСОБА_4 помер, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки предметом даного позову є не договір оренди, а законність рішення Управління комунальної власності ЛМР про проведення некомерційного конкурсу на право оренди нежитлового приміщення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції суд не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року у адміністративній справі №461/7185/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 31.03.2015р.