Справа № 2а/1670/3230/11
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2015р. м. Київ К/9991/64530/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2011

у справі № 2а-1670/3230/11

за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод»

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві

про визнання нечинним та скасування у частині рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2011, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення ДПІ у м. Полтаві від 28.09.2010 № /0 в частині визначення позивачу пені в сумі 722698,51 грн. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 28.09.2010 № /0 в частині визначення позивачу пені в сумі 9911,13 грн.

ДПІ у м. Полтаві подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права: п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, ст. 250 Господарського кодексу України, ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 86, ст.ст. 7, 9, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ у м. Полтаві здійснено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 по 31.03.2010, за результатами якої складено акт від 17.09.2010 № 8636/23-2/110792. Актом перевірки зафіксовано порушення вимог:

- ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР (далі - Закону № 185/94-ВР), що полягало у тому, що валютна виручка не надійшла від нерезидента на валютний рахунок позивача протягом 180 календарних днів з дати митного оформлення продукції за експортними контрактами: від 28.01.2004 № 342/04 з ТОВ «Ветеран-Спецназ-Поддержка» (Росія); від 28.01.2004 № 348/04 із ЗАТ «Індустріальний союз Белогорья» (Росія); від 23.05.2008 № 5-16/2008 з ТОВ «Анкор» (Росія); від 04.06.2008 № 5257 з ТОВ «Старкрафт» (Росія); від 07.11.2007 № 5128 з ТОВ «Лорітранс» (Росія); від 10.01.2008 № 9800 з СП ТОВ «Орелкомпресормаш» (Росія); від 10.01.2008 № 9801/зч з СП ТОВ «Орелкомпресормаш»(Росія). За вчинення вказаних порушень на підставі ст. 4 Закону № 185/94-ВР до позивача за рішенням відповідача від 28.09.2010 № /0 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 727977,52 грн.;

- ст. 2 Закону № 185/94-ВР, що полягало у ненадходженні товарів, придбаних на підставі зовнішньоекономічних імпортних контрактів: від 04.06.2008 № Т08-603 з компанією «Eges Elektrik Ve Elektronik Gerecler San Ve Tic.A.S» (Туреччина); від 30.04.2008 № 2008/061 з компанією «Shanghai Italiano Import Export & Co.LTD» (Китай); від 22.11.2006 № 0785 з Металургійним заводом «Електросталь» (Росія), протягом граничного строку, визначеного в законі. За вчинення вказаного порушення на підставі ст. 4 Закону № 185/94-ВР до позивача застосовано за рішенням відповідача від 28.09.2010 № /0 штрафні (фінансові) санкції в сумі 10626,06 грн.

Рішення від 28.09.2010 № /0 оспорюється позивачем в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 722698,51 грн., а від 28.09.2010 № /0 - в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9911,13 грн. з підстав пропуску відповідачем строку для застосування адміністративно-господарських санкцій, визначеного у ст. 250 Господарського кодексу України.

Визнаючи протиправним вказані рішення про визначення позивачу пені в оспорюваних позивачем частинах, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, застосував ст. 250 Господарського кодексу України і дійшов висновку, що пеня, передбачена ст. 4 Закону № 185/94-ВР, могла бути нарахована не більш ніж за один рік з дати прийняття контролюючим органом рішення про її нарахування, однак такий строк відповідачем порушено.

Відповідач в касаційні скарзі вказує на неправильне застосування судами ст.250 Господарського кодексу України, яка, на його думку, не розповсюджується на спірні податкові правовідносини, оскільки застосована штрафна санкція не є адміністративно-господарською у розумінні Господарського кодексу України, а є податковим зобов'язанням у розумінні Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Виходячи із змісту частини 1 статті 238 Господарського кодексу України, санкції, передбачені за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, є адміністративно-господарськими санкціями.

Пеня, стягнення якої передбачено ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за порушення резидентом термінів, визначених у статтях 1 та 2 цього Закону, належить до адміністративно-господарських санкцій (статті 239, 241 Господарського кодексу України), порядок нарахування і стягнення яких не регулювалися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (чинним на час виникнення спірних відносин).

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій правильно не погодилися з позицією податкового органу про те, що відповідач вправі застосувати до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» протягом визначеного п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ строку в 1095 днів з моменту вчинення правопорушення.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 Господарського кодексу України, згідно із якою адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, уповноважений орган державної влади при виявленні факту порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема порушення термінів зарахування валютної виручки на валютні рахунки, мав дотримуватися наведених положень законодавства, у зв'язку з чим міг прийняти рішення про застосування такого виду адміністративно-господарських санкцій, як штрафні санкції, протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Закінчення будь-якого із встановлених статтею 250 Господарського кодексу України строків виключає застосування таких санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за вчинене ним порушення правил здійснення господарської діяльності.

Судами встановлено та не заперечується сторонами, що пеня за порушення термінів надходження валютної виручки за експортними контрактами та продукції (робіт, послуг) за імпортними контрактами нарахована 28.09.2010: за контрактом від 28.01.2004 № 342/04 за період з 28.01.2009 по 13.09.2009; за контрактом від 28.01.2004 № 348/04 за період з 18.03.2009 по 23.03.2009; за контрактом від 23.05.2008 № 5-16/2008 за період з 11.03.2009 по 20.05.2009; за контрактом від 04.06.2008 № 5257 за період з 18.02.2009 по 17.07.2009; за контрактом від 07.11.2007 № 5128 за період з 05.03.2009 по 12.06.2009; за контрактом від 10.01.2008 № 9800 за період з 19.02.2009 по 07.05.2009; за контрактом від 10.01.2008 № 9801/зч за період з 19.02.2009 по 05.05.2009; за контрактом від 30.04.2008 № 2008/061 за період з 03.02.2009 по 17.02.2009; за контрактом від 22.11.2006 № 0785 за період з 11.05.2009 по 14.05.2009.

Враховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що штрафні (фінансові) санкцій за рішеннями від 28.09.2010 № /0 та № /0 в оспорюваній позивачем частині до позивача застосовано з порушенням річного строку, встановленого ст. 250 Господарського кодексу України.

Зважаючи на викладене, діючи у межах перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун