Справа № 363/4396/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/4396/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Войнаренко Л.Ф. Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 серпня 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зобов»язано провести перебудову та привести нежитлові приміщення до попереднього стану.

По справі було видано судом виконавчий лист, який направлено на виконання до ВДВС Вишгородського РУЮ. 02 листопада 2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 30 вересня 2014 року на боржника накладено штраф у розмірі 170 грн за невиконання судового рішення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2, суд першої інстанції послався на те, що постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення державним виконавцем винесено в рамках виконання виконавчого документа, виданого по цивільній справі.

Погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У пункті 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" державного виконавця про накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції

адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а також рекомендації вищезазначеної постанови Пленуму ВАСУ та прийшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі у порядку КАС України у зв»язку з тим, що заява не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів зазначає що позивачем до суду було подано адміністративний позов, який зареєстровано як адміністративну справу. Проте, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, яку розглядав у порядку адміністративного судочинства, керувався нормою ЦПК, що є грубим порушенням норм процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 199,204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справи, і направити справу для продовження розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Вишгородського районного суду Київської області і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Підстав для прийняття рішення за результатами розгляду справи суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки чинним КАС України не передбачено ухвалення апеляційним судом постанови у разі, якщо суд першої інстанції не розглянув справу по суті та не ухвалив за наслідками розгляду справи відповідного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу направити до Вишгородського районного суду Київської області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, подальшому оскарженню не підлягає, так як не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.