Справа № 666/3079/14-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 березня 2015 року м. Київ В/800/1649/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
судді -доповідача: суддів: Чумаченко Т.А., Маслія В.І., Розваляєвої Т.С., Чалого С.Я., Черпіцької Л.Т.,
розглянувши питання про допуск справи до провадження за заявою Заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2014 року, постановленої за результатами розгляду касаційної скарги заступника прокурора Одеської області в інтересах ОСОБА_6 на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі за позовом прокурора м. Херсона в інтересах ОСОБА_6 до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради, третя особа: департамент соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и л а:
За результатами розгляду касаційної скарги заступника прокурора Одеської області в інтересах ОСОБА_6 суддею Вищого адміністративного суду України 08 грудня 2014 року постановлена ухвала, якою відмовлено у відкриті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області в інтересах ОСОБА_6 на постанову Дніпровського районного суду

м. Херсона від 11 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року .

Не погоджуючись з постановленим у справі рішенням суду касаційної інстанції, Заступник Генерального прокурора України звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2014 року, в якій посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

Зокрема, скаржник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України

від 07 жовтня 2014 року у справі за позовом фізичної особи до управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії; ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 вересня 2014 року у справі за позовом фізичної особи до управління праці та соціального захисту Червоногвардійської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання видати посвідчення та талони встановленого зразку на право пільгового проїзду; ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2014 року у справі за позовом фізичної особи до управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання видати посвідчення та талони встановленого зразку на право пільгового проїзду.

Статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Проте, судові рішення, на які скаржник посилається як на підставу перегляду справи, - не можна вважати такими, що дають підстави для допуску справи до провадження та перегляду її Верховним Судом України, - з огляду на наступне.

Порівнявши ухвалу судді Вищого адміністративного суду України

від 08 грудня 2014 року та рішення, на які посилається скаржник, колегія суддів дійшла висновку про відсутність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах, оскільки подібними є правовідносини, які мають тотожний суб'єктний склад, об'єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що зазначена справа не може бути допущена до перегляду Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
У допуску справи до провадження за заявою Заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2014 року, постановленої за результатами розгляду касаційної скарги заступника прокурора Одеської області в інтересах ОСОБА_6 на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі за позовом прокурора м. Херсона в інтересах ОСОБА_6 до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради, третя особа: департамент соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: