Справа № 2а-871/10
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-871/10 Головуючий у 1-й інстанції: Бартко В.М. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Горяйнова А.М.,
суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати військову частину НОМЕР_1 компенсувати його втрати грошового забезпечення на придбання продуктів харчування за період з 11 березня 2000 року по 22 грудня 2004 року, враховуючи у розмір компенсації вартість набору за нормою № 1 (загальновійськова) та середньомісячні ціни на окремі продовольчі товари в торговій мережі і на міських ринках Київської області на момент нарахування компенсації, надані Головним управлінням статистики у Київській області згідно розрахунку в сумі 39988 грн. 47 коп.
Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2010 року вказаний адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із прийнятою постановою, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що постанова КМ України «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань» від 29 березня 2002 року № 426, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, втратила чинність.
Особи, які беруть участь у справі, з клопотаннями про розгляд справи за їх участю не зверталися. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обставини, на які посилається відповідач, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково, постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2010 року скасувати та прийняти нове рішення про залишення позовної заяви без розгляду виходячи з наступного.
Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу втрати грошового забезпечення на придбання продуктів харчування за період з 11 березня 2000 року по 22 грудня 2004 року.
Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону.
Положеннями ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Сторонами даної справи не заперечується, що до 10 березня 2000 року позивач забезпечувався продовольчим пайком.
Однак, з 11 березня 2000 року був чинності Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», яким дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них було призупинено. У період з 11 березня 2000 року по 22 грудня 2004 року дія зазначеної норми права не поновлювалася.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що протягом вказаного періоду відповідач правомірно не забезпечував ОСОБА_1 продовольчим пайком та не виплачував йому компенсацію за продовольче забезпечення.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.
Спірні правовідносини виникли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим строк звернення до суду з даним позовом визначається ст. 257 ЦК України та становить три роки.

Тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.
З метою визначення дати початку перебігу строку звернення до суду з даним позовом, судом першої інстанції було витребувано відомості про дату звільнення ОСОБА_1 з військової служби, виключення його зі списків продовольчого забезпечення та проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні.

На виконання вимог суду представник відповідача надав копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 листопада 2004 року № 288, згідно якого ОСОБА_1 з 22 грудня 2004 року був виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У вказаному наказі були також зазначені види виплат, які відповідач зобов`язаний нарахувати і виплатити позивачу при звільненні.
Компенсація за продовольче забезпечення серед таких виплат відсутня.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 повинен був дізнатися про порушення, на його думку, права на виплату компенсації за продовольче забезпечення 22 листопада 2004 року та саме з цієї дати необхідно обчислювати строк звернення до суду із зазначеними вимогами.
Даний адміністративний позов був поданий до суду 15 листопада 2010 року, тобто після закінчення строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
З огляду на те, що на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів колегією суддів не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково, постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2010 року скасувати та прийняти нове рішення про залишення позовної заяви без розгляду.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2010 року скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.