Справа № 377/1187/14-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/800/4510/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі на постанову Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі № 377/1187/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі про перерахунок пенсії та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі, в якому просила: визнати дії УПФУ у м. Славутичі Київської області про відмову у перерахунку та виплаті її пенсії відповідно до ст.ст.39,51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними; зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплачувати її з 1 липня 2014 року підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленого ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому у зоні посиленого радіологічного контролю, з послідуючими перерахунками у відповідності до зміни розміру мінімальної зарплати; зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплачувати з 1 липня 2014 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 2 категорії, відповідно до вимог ст.51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2014 року позов задоволений частково. Визнані дії управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоров'ю, як особі, яка віднесена до категорії 2, у розмірі, що не відповідає ч.1 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, з 1 липня 2014 року по 2 серпня 2014 року неправомірними та зобов'язане управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області перерахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка віднесена до категорії 2, відповідно до ч.1 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 1 липня 2014 року по 2 серпня 2014 року, з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції. Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області про перерахунок пенсії та зобов'язання вчинити дії задоволений частково.

Визнані дії управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області щодо відмови в проведені перерахунку та виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірах, передбачених ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1 липня 2014 року по 15 серпня 2014 року неправомірними.

Зобов'язане управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області здійснити ОСОБА_1 за період з 1 липня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленого статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням фактично виплачених сум.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є громадянкою, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році та віднесена до 2 категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи, однак, розміри призначеної і виплачуваної її управлінням ПФУ в м.Славутичі Київської області додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, підвищення до неї, не відповідають розмірам, установленим Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за встановлений судами період.

Не погоджуючись з діями відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом свого права.

Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що у період з 01.07.2014 р. по 15.08.2014 р. відповідач зобов'язаний був виплачувати позивачу додаткову пенсію у розмірі, встановленому ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, якою слід керуватися з 16.08.2014 р. з набранням чинності Законом України № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".

Відмовляючи у позові апеляційний суд виходив з тих підстав, що із заявою до УПФУ в м. Славутичі Київської області про перерахунок пенсії у зв'язку з настанням права на призначення підвищення до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю встановленого ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач звернулася лише 13 листопада 2014 року коли вже слід застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Також апеляційний суд зазначив про обґрунтованість рішення суду першої інстанції і його помилковість в частині зазначення кінцевої дати початку перерахунку 02.08.2014р.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог про перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до 2 категорії, відповідно до вимог ст. 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність слід зазначити наступне.

Судами встановлено, що позивач є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії перебуває на обліку у відповідача та отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену у відповідності до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон).

Відповідно до ст.49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 3 ст. 51 Закону передбачено, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позивач має право на одержання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.17 ч.1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз.8 п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 року Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 року не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема ст. 51 вказаного Закону.

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 16 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 6-7, відповідно до якого норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622- VII розмір виплат визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Отже, з 1 січня 2014 року до набрання чинності Законом України № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" правове регулювання правовідносин щодо виплати пенсії та додаткової пенсії особам, які мають статус осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими законами, крім Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не здійснювалося.

Виходячи з наведеного вірним є висновок суду апеляційної інстанції, що у зазначений період відповідач зобов'язаний був виплачувати позивачу додаткову пенсію у розмірі, встановленому ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, позовні вимоги щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсій відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягають задоволенню за період з 01.07.2014 р. по 15.08.2014 р.

Щодо позовної вимоги про перерахунок та виплату позивачу з 1 липня 2014 року підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленого ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому у зоні посиленого радіологічного контролюю слід зазначити наступне.

Згідно ст.39 Закону пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 23 липня 1991 року № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", м.Славутич Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Відповідно до п.2.21. документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

У разі звільнення (припинення діяльності, пов 'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви.

При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).

Згідно п.2.22. цього Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Судами встановлено, що підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу не виплачувалося, оскільки з часу призначення пенсії вона продовжувала працювати.

Згідно трудової книжки позивач є непрацюючим пенсіонером з 1 серпня 2013 року.

Разом з тим, із заявою до УПФУ в м.Славутичі Київської області про перерахунок пенсії у зв'язку з настанням права на призначення підвищення до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю вона звернулася лише 13 листопада 2014 року.

Після подання такої заяви до УПФУ в м.Славутичі 13 листопада 2014 року відповідачем буде вирішене питання про призначення та виплату її підвищення, передбаченого ч.2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 16 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 6-7, відповідно до якого норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622- VII розмір виплат визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Таким чином, в цій частині права позивача не порушені.

Посилання позивача на неправомірність проведення виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, вірно не прийняті до уваги, оскільки проведення виплат відповідно до даної постанови передбачене положеннями Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: