Справа № 826/3886/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/3886/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 березня 2015 року № 826/3886/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом

Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Милославський ряд"

про

застосування заходів реагування

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем недотримані вимоги законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров’ю людей.

Відповідач – товариство з обмеженою відповідальністю «Милославський ряд» - письмових заперечень по суті позову не надав, хоча був належним чином повідомлений про відкриття скороченого провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Деснянським районним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві проведено перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб ТОВ «Милославський ряд», за результатом якої складено акт від 12.02.2015 №29/10 (далі – акт перевірки).

Кодексом цивільного захисту України регулюються відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту. Також цей Кодекс визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно із ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1, ч. 5 ст. 4, ч. 2 ст. 6, ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий уповноважений: призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно із ч. 3 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Отже, постанова слідчого про проведення перевірки є обов’язковою до виконання та підставою для проведення позапланової перевірки в розумінні ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". З акту перевірки вбачається, що позивачем виявлено наступні порушення:

- п.8.4.29 НАПБ А.01.001-2004 табл. 4 ДБН В. 1.1-7-2002 "Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва", а саме: одночасно із проведенням будівництва не проводяться роботи з вогнезахисту несучих металевих конструкцій колон, перекриттів, покриття, сходових кліток відповідно до Державних будівельних норм;

- п. 8.4.12. НАПБА.01.001-2С, а саме: на будівельному майданчику не встановлено план з нанесеними на ньому будівлями і спорудами, що будуються, а також допоміжними будівлями і спорудами, в'їздами, під'їздами, вододжерелами, засобами пожежогасіння та зв'язку;

- п. 5.1.27. НАПБ А.01.001-2004, а саме: у побутових приміщеннях мобільного типу допускається встановлення електророзеток, вимикачів, перемикачів на горючі основи (конструкції) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 м;

- п. 5.1.34. НАПБ А.01.001-2004, а саме: не проведений замір опору ізоляції електричних мереж та електроустановок;

- п. 5.1.20. НАПБ А.01.001-2004, а саме: не проведені розрахунки допустимого струмового навантаження електричних мереж;

- п. 5.1.7. НАПБ А.01.001-2004, а саме: з'єднання, відгалуження та окінцювання жил електричних проводів і кабелів в приміщеннях будівлі не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

- п. 8.4.4., додаток 2 НАПБ А.01.001-2004, а саме: існуючі пожежні щити не укомплектовані згідно норм належності: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2 м х 2 м - 1 шт., гаки -3 шт., лопати - 2 шт., ломи - 2 шт., сокири - 2 шт;

- п.п. 6.4.8., 6.4.9. НАПБ А.01.001-2004, а саме: приміщення не забезпечені нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасниками);

- п. 3.19. НАПБ А.01.001-2004, а саме: посадові особи, що згідно наказу призначені відповідальними за протипожежний стан приміщень, не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки;

- п.п. З.2., 3.4, 3.7., 3.11. НАПБ А.01.001-2004, а саме: в приміщеннях, на видних місцях не вивішені інструкції про заходи пожежної безпеки та таблички з в казанням осіб, відповідальних за протипожежний стан, та таблички із зазначенням телефону для виклику пожежної охорони;

- п. 3.18. НАПБ А.01.001-2004, а саме: з працівниками підприємства не проведені протипожежні інструктажі під підпис в спеціальному журналі;

- п. 4.3.1. п. 4.12 НАПБ А.01.001-2004 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення", а саме: одночасно із проведенням будівництва не проводяться роботи з улаштування другого евакуаційного виходу з поверхів будівлі через сходову клітку типу СК 1;

- п. 2.3. п. 8.4.3. НАПБ А.01.001-2004, а саме: не надано робочу документацію на об'єкт будівництва, що не дає можливості у повному обсязі провести перевірку дотримання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки.

Отже, позивачем при проведенні перевірки встановлено, що відповідачем допущено порушення правил та норм пожежної безпеки, про які вказано в акті перевірки, що створює загрозу життю та здоров’ю людей.

Згідно із ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Частиною 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зокрема, є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями частини 2 статті 51 та частини 5 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб'єкта господарювання покладено на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

Відповідно до положень статей 4-7 Закону України “Про пожежну безпеку” Правила пожежної безпеки в Україні є обов'язковими для виконання всіма центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями (незалежно від виду їх діяльності та форм власності), посадовими особами та громадянами.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо це загрожує життю та/або здоров'ю людей.

Отже, вказане судове рішення підлягає до негайного виконання.

Між тим, суд звертає увагу відповідача, що останній не позбавлений права на звернення до суду із заявою про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду даної справи, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) в порядку, встановленому статтею 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 183-2, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві задовольнити повністю.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, та підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя В.І. Келеберда