Справа № 815/963/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/963/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за договором);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (далі - ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 28.07.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 43033,59 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10758,4 грн. та яке прийнято на підставі акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань оподаткування податком на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, отриманих як додаткове благо, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності платника податків ОСОБА_2, ІК НОМЕР_2 за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.»

У своєму позові позивач зазначив, що анулювання кредитного боргу ОСОБА_2 повідомленням АТ «Укрсиббанк» від 07.03.2012 р. № 31-3-27/264 не тягнуло за собою припинення боргових зобов'язань позивачем перед кредитором як і не тягнуло за собою настання обставин припинення вимог банку, тобто застосування відповідачем пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в розумінні саме «прощення» боргу є, на думку позивача, необґрунтованим, оскільки наслідки визначені даною нормою могли б мати місце для позивача, якщо таке прощення відбулось після 01.01.2013 р., а не 07.03.2012 р.

Також позивач зазначив, що «додаткове благо» як дохід, суму якого фактично податковий орган оподатковував за ставками, визначеними Податковим кодексом України, не може вважатись всією сумою боргу позивача перед АТ «УкрСиббанк» і відповідно сума грошового зобов'язання, визначена оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням є безпідставною.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі і просила задовольнити адміністративний позов повністю.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 55-57), в яких зазначив, що на підставі п. 75 ст. 75, пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 06.12.2013 р. № 1429, виданого ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, листа ГУ Міндоходів в Одеській області від 14.08.2013 р. № 247/7/15-32-17-02-07 «Щодо організації роботи», головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, Колесник Л.В., проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань оподаткування податком на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності платником податків ОСОБА_2 за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

Згідно даних ДРФО Міністерства доходів і зборів України на підставі наданих платником податків податкових розрахунків сум доходу (нарахований на користь платників податків і сум утриманого з них податку ф. « 1-ДФ» встановлено, що платником податків ОСОБА_2 у 1 кв. 2012 р. отримано дохід за ознакою: « 126» у вигляді додаткового блага від АТ «УкрСиббанк» на загальну суму 268286,97 грн.

Проте, в порушення п. 176.1 ст. 176, ст. 179, пп. 164.2.17 ст. 164, п. 1 ст. 167 Податкового кодексу України, платником податків ОСОБА_2 не надано до ДПІ у Приморському районі м. Одеси податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2012 р. та не було включено до загального річного оподатковуваного доходу додаткове благо, отримане у вигляді суми анульованого кредитором за його самостійним рішенням на загальну суму 268286,97 грн. в результаті чого платником податку занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 43033,59 грн.

Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись при цьому на доводи, викладені у наданих до суду запереченнях.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову та заперечень на нього, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Так, у період з 24.06.2014 р. по 08.07.2014 р. на підставі п. 75 ст. 75, пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 06.12.2013 р. № 1429, виданого ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, листа ГУ Міндоходів в Одеській області від 14.08.2013 р. № 247/7/15-32-17-02-07 «Щодо організації роботи», головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, Колесник Л.В., проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань оподаткування податком на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності платником податків ОСОБА_2 ІК НОМЕР_2 за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт перевірки від 15.07.2014 р. № 3948/15-53-17-1/НОМЕР_2 (а.с. 11-14).

Зазначеним актом перевірки встановлено порушення ОСОБА_2 п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 оскільки позивачем за 2012 р. не надано до ДПІ у Приморському районі ГУ Міндоходів в Одеській області декларацію про майновий стан і доходи; пп. д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 1 ст. 167 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податку занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 43033,59 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.07.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування всього на 53791,99 грн., в т.ч. за основним платежем на 43033,59 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 10758,4 грн. (а.с. 10).

Суд вважає повідомлення-рішення від 28.07.2014 року № законним та таким, що відповідає суті виявленого порушення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 07.03.2012 р. начальником Одеського ЦУКЗ КРБ ДРПЗ АТ «УкрСиббанк» Досаєвим В.Ю. направлено позивачу повідомлення про анулювання боргу в порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (а.с. 17).

З вказаного повідомлення вбачається, що АТ «УкрСиббанк» прийняв рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору від 21.12.2005 р. № 1083-08 ПОУ А 0), яка станом на 07.03.2012 р. складала 13529,90 (тринадцять тисяч п'ятсот двадцять дев'ять доларів США дев'яносто центів), що складає 108076,84 грн. (сто вісім тисяч сімдесят шість гривень вісімдесят чотири копійки) по курсу НБУ станом на 07.03.2012 р., штрафні санкції у сумі 160210,13 (сто шістдесят тисяч двісті десять гривень тринадцять копійок).

Також у вищезазначеному повідомленні про анулювання боргу позивачу роз'яснено, що відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, за який необхідно сплатити податок та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Водночас підпунктом "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу встановлено, що якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Платник податку - боржник, у відповідності до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Кодексу, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до п. 179.7 ст. 179 ПК України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Відповідно п. 49.1 ст. 49 Кодексу податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.

Як вбачається з повідомлення про анулювання боргу від 07.03.2012 р. АТ «УкрСиббанк» прийняв рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору від 21.12.2005 р. № 1083-08 ПОУ А 0) та роз'яснив позивачу про необхідність сплати податку та відображення його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист АТ «УкрСиббанк» від 08.08.2014 р. № 10-2/26375 «Про надання інформації» (на запит ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області) (а.с. 15-16) відповідно до якого 06.08.2014 р. АТ «УкрСиббанк» до контролюючого органу надано уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 1-й квартал 2012 р., в якому зазначено уточнену суму доходу, що був нарахований (виплачений) фізичній особі ОСОБА_2 у вигляді додаткового блага. Доходи нараховані у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням. Відповідне повідомлення про анулювання (прощення) боргу за кредитним договором та необхідність сплатити податок на доходи фізичних осіб вручено боржнику особисто під підпис. А також у зазначеному листі підкреслено, що згідно вимог пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України боржники самостійно сплачують податок з таких доходів та відображають їх у річній податковій декларації.

Таким чином, банк виконав свій обов'язок про повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному Податковим кодексом, та про необхідність сплати податку з такого доходу.

Проте позивач, на порушення вищезгаданих законодавчих положень, не сплатив податок з доходів фізичних осіб із зазначеної суми.

Окрім цього, на думку суду, регламент п.п. «д» п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України визначає будь-яке рішення банку щодо анулювання, прощення, списання або відшкодування банком за рахунок його резерву боргу платника податку, визначає суму такого боргу як дохід платника податку, з подальшим обов'язком сплатити податок на доходи фізичних осіб із суми доходу.

Таким чином, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_2 щодо безпідставного застосування відповідачем пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в розумінні «прощення» боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що висновки викладені у акті перевірки від 15.07.2014 р. № 3948/15-53-17-1/НОМЕР_2 на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення є правильними та такими, що знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи у зв'язку з чим, податкове повідомлення-рішення від 28.07.2014 року № є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2014 року - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІК НОМЕР_2) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1689,00 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 31 березня 2015 року.

Суддя П.П. Марин