Справа № 750/1261/15-а
Суддя: Коверзнев В. О.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/1261/15-а
Провадження № 2-а/750/169/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Коверзнева В. О.,

при секретарі - Мачачі І. П.,

за участю: прокурора відділу прокуратури м. Чернігова - Коляди Ю. О., представника відповідача - Миколаєнка Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом заступника прокурора м. Чернігова до Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

10.02.2015 року заступник прокурора м. Чернігова звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача як розпорядника публічної інформації, в частині не оприлюднення на офіційному веб-порталі Чернігівської міської ради 6 рішень 44 сесії 6 скликання від 26.09.2014 року та 6 рішень 46 сесії 6 скликання від 26.12.2014 року, які стосуються надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, передачі земельних ділянок у власність фізичним і юридичним особам, поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам, продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення.

В обґрунтування позову послався на порушення відповідачем вимог статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" та статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", якими передбачено обов'язкове оприлюднення усіх актів органів місцевого самоврядування.

У судовому засіданні прокурор відділу прокуратури м. Чернігова позов підтримала і наполягала на задоволенні.

Представник відповідача позов не визнав. Вважає, що прокурор не має повноважень на звернення до суду з цим позовом, оскільки Законом України "Про доступ до публічної інформації" визначено інші органи, які уповноважені здійснювати контроль за його виконанням. Крім того зазначив, що рішення, про які йдеться в позові, не підлягають опублікуванню, оскільки містять персональні дані про фізичних осіб, які не можуть бути розголошені без їх згоди.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

На 44 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради, яка відбулася 26.09.2014 року, було ухвалено 6 рішень, які стосуються надання відповідачем дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, передачі земельних ділянок у власність фізичним і юридичним особам, поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам, продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення.

На 46 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради, яка відбулася 26.12.2014 року, також було ухвалено 6 рішень, які стосуються надання відповідачем дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, передачі земельних ділянок у власність фізичним і юридичним особам, поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам, продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення.

Зазначені 12 рішень відповідачем не оприлюднено на своєму офіційному веб-порталі, що, на думку заступника прокурора м. Чернігова, є порушенням вимог статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" та статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Зі змісту вказаних рішень, копії яких приєднано до матеріалів справи (а. с. 23 - 92), убачається, що вони стосуються набуття права на земельні ділянки юридичними та фізичними особами м. Чернігова, при цьому містять інформацію про ім'я фізичних осіб, площі земельних ділянок, їх кадастровий номер та місце розташування.

Відповідно до частини одинадцятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Порядок забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

За змістом статті 1 цього Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 7 Закону дано визначення конфіденційної інформації, якою є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Порядок доступу до інформації про особу визначено частинами другою, третьою статті 10 Закону, якою встановлено, що обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Таким чином, в силу положень статей 7, 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформація про особу є конфіденційною і може бути поширена лише за її згодою.

Правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямовані на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних, врегульовано Законом України "Про захист персональних даних"

Згідно статті 5 цього Закону персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією лише персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних (стаття 14 Закону).

Порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації". Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити (стаття 16).

Таким чином, Закон України "Про захист персональних даних", який є спеціальним актом у галузі захисту персональних даних про особу і має пріоритет у застосуванні, не передбачає можливість надання доступу до персональних даних третім особам без згоди суб'єкта персональних даних.

Суд констатує, що право на захист інформації про особу, до якої, в тому числі віднесена й інформація про її майновий стан, належить до основоположних прав і свобод людини.

Частинами першою і другою статті 32 Конституції України гарантовано, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Зазначеним вимогам Конституції кореспондують положення:

1) ЦК України, яким передбачено, що збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч.1 ст. 302).

За приписами статей 270, 271, 301 ЦК України зміст права на недоторканність особистого і сімейного життя як одного з видів особистого немайнового права полягає в тому, що фізична особа вільно, на власний розсуд визначає свою поведінку у сфері свого приватного життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб та має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя;

2) статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою кожному гарантовано право на повагу до приватного і сімейного життя;

3) статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, якою встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя;

4) статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, якою встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про те, що ані спеціальне інформаційне законодавство, яким є закони України "Про доступ до публічної інформації" та "Про захист персональних даних", ані Конституція та Цивільний кодекс України не передбачають можливість розкриття інформації про особу без її згоди.

У той же час, наведені в судовому рішенні міжнародно-правові акти, які в Україні мають найвищу юридичну силу, прямо забороняють поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.

За таких обставин, оприлюднення відповідачем зазначених у цій постанові суду актів призведе до розкриття конфіденційної інформації про фізичних осіб - власників земельних ділянок та свавільного втручання в їх особисте життя без їхньої згоди, а тому заявлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158 - 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову заступника прокурора м. Чернігова до Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2015 року.

Суддя В. О. Коверзнев