Справа № 872/13183/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2015 рокусправа № 804/4680/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2013 року у справі № 804/4680/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокосм" до Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокосм" (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення № 001 від 08.01.2013 року в частині неправомірних виплат у сумі 19666,08 грн. та штрафу в сумі 9833,04 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2013р. у справі № 804/4680/13-а позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано протиправним та скасоване оскаржене позивачем рішення відповідача №001 від 08.01.13 в частині неправомірних виплат у сумі 12301,88грн. та штрафу у сумі 6150,94грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмолено.

З рішенням суду в частині задоволених позовних вимог не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2013р. в частині та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких зазначив, що погоджується з висновками суду першої інстанції у справі і не вбачає підстав для скасування законного рішення.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, прохав залишити рішення суду без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду слід скасувати в частині задоволених позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що директором виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 08.01.2013 року було прийнято рішення № 001 "Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності", яким до позивача застосовано фінансові санкції в таких розмірах: неправомірні витрати - 21055,53грн., штраф - 10527,77 грн., всього - 31583 грн..

Рішення прийнято на підставі акту планової перевірки правильності нарахування, перерахування страхових внесків та цільового використання коштів Фонду за період з 01.10.2010 року по 01.01.2011 року та правомірності використання коштів Фонду за період з 01.10.2010 по 01.10.2011 року.

В акті перевірки від 21.12.2012 року зазначено, що по листку непрацездатності в порушення ч. 2 ст. 53 Закону України № 2240 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та п. 7 Порядку №1266 не вірно визначено розмір заробітної плати, яка враховується при обчисленні середньоденного розміру допомоги - а саме включено суму компенсації за невикористану відпустку, нараховану за попереднім місцем роботи та перераховану на рахунок страхувальника у відповідності до ч. 3 ст.24 Закону України "Про відпустки". Таким чином неправомірно використано кошти Фонду у сумі 12301,88 грн.. Крім цього, в порушення вимог абз. 3 ч. 2 ст. 21 Закону № 2240 страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок страхувальника на загальну суму 7364,20 грн. використані страхувальником не на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам, а зараховані на власний розрахунковий рахунок.

Суд першої інстанції визнав законною вимогу відповідача про повернення позивачем неправомірно витрачених коштів Фонду у сумі 7364,20грн. та застосування відповідних санкцій за вказане порушення.

Позивач рішення суду в цій частині не оскаржував.

Стосовно порушення в частині неправомірного використання коштів Фонду у сумі 12301,88 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 21 Закону України від 18.01.2001р. №2240 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі - Закон №2240), фінансування страхувальників з 01.01.2011 року здійснюється відповідно до «Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженого постановою правління ФСС з ТВП № 26 від 22.12.2010 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.01.2011 року за №111/18849 (далі - Порядок №26), який визначає умови фінансування Фондом страхувальників для надання ними матеріального забезпечення, передбаченого статтею 34 Закону №2240. Фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників-роботодавців робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Органом Фонду на виконання своїх функцій, згідно з чинним законодавством, профінансовано позивача в сумі 12301,88 грн. для надання матеріального забезпечення його працівнику ОСОБА_1.

При проведенні планової перевірки, встановлено факт використання позивачем коштів Фонду в сумі 12301,88 грн. з порушенням норм діючого законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 53 Закону №2240 постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року затверджено «Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» (далі - Порядок № 1266).

Пунктом 7 Порядку №1266 передбачено, що середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Згідно з умовами пункту 3 цього Порядку - розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат є період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.

ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 01.02.2011р. до TOB «Агрокосм» згідно з наказом від 01.02.2011 № 145-к в зв'язку з переведенням з TOB «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат». При звільненні з попереднього місця роботи нею не було отримано грошову компенсацію за 64 календарних дні невикористаної відпустки.

За період роботи в TOB «Агрокосм» ОСОБА_1 фактично працювала лише у період з 01.02.2011 по 04.02.2011 (включно), решту періоду перебувала на лікарняному та у відпустці (з 10.05.2011 по 14.07.2011 включно).

Одночасно з наданням ОСОБА_1 відпустки на 64 календарних дні на розрахунковий рахунок TOB «Агрокосм» після сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску, на підставі заяви ОСОБА_1, перераховано попереднім роботодавцем суму компенсації за невикористану відпустку, що в свою чергу є порушенням абзацу 4 статті 24 Закону України "Про відпустки", яка передбачає, що «...за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією», тобто надання працівнику одночасно і компенсацію за невикористану відпустку і дні цієї відпустки законодавством не передбачено.

Враховуючи зазначене, якщо застрахована особа отримала компенсацію за невикористану відпустку, щорічна основна відпустка повинна надаватись працівнику за відпрацьований робочий рік, відлік якого розпочинається з дня укладення трудового договору, а саме з 01.02.2011р. - дати прийняття гр. ОСОБА_1 на роботу до TOB «Агрокосм» та не може складати 64 календарних дні.

Окрім того, оскільки компенсація за невикористану відпустку нарахована ОСОБА_1 за попереднім місцем роботи, а відповідно до вимог Порядку №1266 середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється, виходячи з нарахованої заробітної плати, а розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат є період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням страхового випадку, така компенсація не може бути включена до розрахунку листка непрацездатності, виданого гр. ОСОБА_1 на період її вагітності та пологів з 18.07.2011 по 20.11.2011р..

Таким чином, враховуючи, що сума компенсації за невикористану відпустку, нарахована не в розрахунковому періоді, а факт сплати всіх податків із суми компенсації за невикористану відпустку проведений іншим підприємством (TOB «Торговий дім «Запорізький оліяжиркомбінат»), перерахунок суми допомоги по вагітності та пологах позивачем у листопаді 2011 року проведений в порушення пункту 7 Порядку №1266, та призвів до неправомірного використання коштів Фонду.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача не спростовують факту виявленого під час перевірки порушення, а тому підстави для скасування оскарженого рішення відповідача в цій частині відсутні.

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції у даній справі необхідно скасувати в частині задоволених позовних вимог, із прийняттям нового рішення.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2013 року у справі № 804/4680/13-а скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення № 001 від 08.01.2013 року "Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності", прийняте директором виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в частині неправомірних виплат у сумі 12301,88 грн. та штрафу у сумі 6150,94 грн..

В цій частині у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2013 року у справі № 804/4680/13-а - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 31.03.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак