Справа № 569/1370/15-а
Суддя: Галінська В.В. В. В.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1370/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Галінська В.В.

при секретарі - Баглик В.С.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Савіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції МВС України в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 257779, винесеною начальником відділення ДАІ з обслуговування Рівненського району підпорядкованого УМВС України у Рівненській області ОСОБА_3 10.01.2015р., його - виконроба філії «Рівненська ДЕД» Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а саме за, те що не ліквідував зимову слизькість у визначені ДСТУ терміни, за що передбаченого відповідальність ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Вважає, що зазначена постанова є незаконною з наступних підстав.

Зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про дорожній рух» та Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади. Тобто, власником усіх автомобільних доріг загального користування є держава Україна, а уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є Держслужба автодоріг України та її органи управління на місцях, зокрема Служба автомобільних доріг у Львівській області.

Стверджує, що автомобільна дорога, на якій згідно оскарженої постанови не було вжито заходів по належному утриманню, є автомобільною дорогою загального користування та не перебуває у власності філії «Рівненська ДЕД» ДП «Рівненський Облавтодор», яке є лише підприємством, що здійснює роботи по ремонту та утриманню автомобільних доріг виключно на договірній основі за замовленням Служби автомобільних доріг у Рівненській області.

Таким чином, вважає, що він, як виконроб «Рівненська ДЕД» ДП «Рівненський Облавтодор» не є відповідальною посадовою особою органу, уповноваженого державою на управління автодорогами загального користування, а таким є відповідний територіальний підрозділ Державної служби автомобільних доріг - у даному випадку Державна служба автомобільних доріг у Рівненській області, яка у повній мірі несе відповідальність за дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Також покликається на те, що жодними доказами по справі наявність його вини не доводиться.

З огляду на наведене, просить суд скасувати винесену відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 257779 від 10.01.2015 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив постанову серії ПС2 № 257779 від 10.01.2015 року скасувати зазначивши, що на ділянці дороги Устилуг-Луцьк-Рівне проводилось оброблення протиожеледними матеріалами.

Представник відповідача Савін В.В. заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав, що оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що на ділянці дороги Устилуг-Луцьк-Рівне із-за ожеледиці сталась дорожньо-транспортна пригода, тому на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 №999020 та на підставі його було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 257779.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 257779, винесеною начальником відділення ДАІ з обслуговування Рівненського району підпорядкованого УМВС України у Рівненській області ОСОБА_3 10.01.2015р. ОСОБА_1 - виконроба філії «Рівненська ДЕД» Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а саме за, те що не ліквідував зимову слизькість у визначені ДСТУ терміни, за що передбаченого відповідальність ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із змісту зазначеної постанови слідує, що позивач ОСОБА_1, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а саме не ліквідував зимову слизькість та не вжив заходів щодо вчасної її ліквідації у терміни відповідно вимог ДСТУ 3587-97, чим порушив п.1.5 ПДР України, ст.9 Закону України «Про дорожній рух», п. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальними правилами, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Згідно із ст.10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Ст.11 цього ж Закону передбачає ряд обов'язків Державної служби автомобільних доріг, серед яких організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; розробка нормативів та методик визначення витрат, пов'язаних з будівництвом, реконструкцією, ремонтом та утриманням автомобільних доріг загального користування; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; забезпечення належного маршрутного орієнтування користувачів автомобільних доріг.

Стаття 13 зазначеного Закону передбачає відповідальність органу державного управління автомобільними дорогами загального користування за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування, якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, цільове використання бюджетних коштів на ремонт та утримання автомобільних доріг.

У відповідності до ст.9 Закону України «Про дорожній рух» своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху і їхнє усунення, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки руху належить до компетенції власників автомобільних доріг.

Статтею 24 названого Закону передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Як встановлено судом, автомобільна дорога Устилуг-Луцьк-Рівне, на якій згідно оскарженої постанови не було вжито заходів по належному утриманню, є автомобільною дорогою загального користування.

Повноваження власника на зазначеній ділянці дороги, з урахуванням того, що така знаходиться за межами населеного пункту, здійснюється відповідним територіальним підрозділом Державного агенства автомобільних доріг (Укравтодор) - у даному випадку Службою автомобільних доріг у Рівненській, яка має права юридичної особи, є балансоутримувачем доріг державного та місцевого значення загального користування Рівненської області, та відповідно є одержувачем бюджетних коштів.

Позивач ОСОБА_1 працює на посаді виконроба філії "Рівненська ДЕД", яка створена як відособлений структурний підрозділ Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор", що є підприємством, що здійснює роботи по ремонту та утриманню автодоріг виключно на договірній (контрактній) основі за замовленням Служби автомобільних доріг у Рівненській області.

Тобто, філія "Рівненська ДЕД " Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" є виконавцем обсягів та видів робіт, які йому надає замовник в межах встановленого фінансування, і як підрядник, зобов'язується виконувати лише ті види та обсяги робіт, які встановлені замовником - Службою автомобільних доріг у Рівненській області та на які замовник має відповідне фінансування з бюджету та не уповноважена виконувати роботи за своїм розсудом.

А відтак, посадові особи ДП «Рівненський облавтодор», як підрядника, можуть нести лише відповідальність за невиконання або неналежне виконання тих видів та обсягів робіт, які встановлені замовником та у межах виділених замовником коштів. При цьому, такими посадовими особами можуть бути лише керівник зазначеного підприємства чи інші посадові особи, що є розпорядниками виділених їм бюджетних коштів.

За таких умов, посадові особи філії «Рівненська ДЕД» Дочірнього підприємство "Рівненський облавтодор" не є відповідальними посадовими особами органу, уповноваженого державою на управління автодорогами загального користування, котрим є Укравтодор.

Саме посадові особи Служби автомобільних доріг у Рівненській області (балансоутримувача автомобільних доріг), як розпорядники бюджетних коштів у сфері закупівлі підрядних робіт на здійснення поточного ремонту та експлуатаційного утримання, у повній мірі несуть відповідальність за дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що узгоджується із положеннями ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги». При цьому, відповідальність вони несуть лише за наявності необхідного фінансування з державного бюджету.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 як виконроб філії "Рівненська ДЕД " Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор, в даному випадку не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Як передбачено ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, в порушення зазначених вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачами в судове засідання не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача, не надано суду переконливих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а відтак доводи позивача не спростовано.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, тому оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення слід скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 12, 69-71, 86, 158 - 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції МВС України в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 257779 від 10 січня 2015 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок - скасувати.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя -