Справа № 3/515
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2015 р. м. Київ К/9991/88985/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М.,

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2011 року,

встановив:

У квітні 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовами, у яких просили визнати неправомірними дії відповідачів; зобов`язати: Київський міський військовий комісаріат здійснити перерахунок і виплату щомісячного підвищення до пенсії як учасникам бойових дій, виходячи з розміру 150% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1999 року; Головне управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації і Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести перерахунок щорічної разової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком; Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок і виплачувати в подальшому підвищення до пенсії та щорічну разову допомогу до 5 травня; відповідачів нарахувати і виплатити компенсацію виплаченої пенсії з урахуванням індексу інфляції з 1999 року по 2007 рік; стягнути з відповідачів моральну шкоду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2008 року адміністративні справи за даними позовами об`єднані в одне провадження для їх спільного розгляду і вирішення.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2011 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування і виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня як учасникам бойових дій у 2009 році всупереч вимогам статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII; в редакції Закону від 22 травня 2008 року). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вчинити дії, спрямовані на перерахунок та забезпечення виплати недоотриманої за 2009 рік суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учасникам бойових дій ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 12 Закону № 3551-XII. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
У касаційній скарзі Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2011 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
За правилами пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з`явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
Оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у частині задоволення позову щодо перерахунку і виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік, в іншій частині рішення судів попередніх інстанцій сторонами не оскаржуються, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень лише в цій частині.
Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина 3 статті 22 Конституції України).
Згідно зі статтею 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Відповідно до частини 3 статті 2 зазначеного Закону нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.
Судами попередніх інстанцій встановлено, і це відповідає матеріалам справи, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є учасниками бойових дій і мають відповідний статус, визначений Законом № 3551-XII. Позивачам разова грошова допомога до 5 травня за 2009 рік була виплачена у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 року № 211.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у 2009 році при виплаті щорічної разової допомоги до 5 травня слід керуватися вимогами частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII, а тому дії відповідачів є такими, що вчинені з порушенням чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства.
Частиною 5 статті 12 Закону № 3551-XII було встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
У 2009 році правовідносини щодо виплати позивачам грошової допомоги до 5 травня, а також розмір цієї виплати регулювалися Законом № 3551-XII.
Натомість Кабінет Міністрів України у постанові «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 року № 211 установив, що у 2009 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», зокрема, учасникам бойових дій, здійснюється у розмірі 340 гривень (пункт 1 постанови № 211), тобто у розмірі меншому, ніж це було передбачено частиною 5 статті 12 Закону № 3551-XII.
Водночас редакція частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII, якою розмір грошової допомоги визначено у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, на час виникнення спірних відносин була чинною та іншими законодавчими актами, в тому числі Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року № 835-VI, не призупинялась і зміни до неї не вносились.
При цьому виходячи зі змісту закріплених у статті 46 Конституції України соціальних гарантій розмір мінімальної пенсії за віком в розумінні статті 12 Закону № 3551-XII, як база для розрахунку допомоги, в будь-якому разі не може бути меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду першої інстанції, що правовідносини щодо виплати грошової допомоги учасникам бойових дій у 2009 році регулюються положеннями Закону № 3551-XII і позивачам неправомірно виплачено грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік у розмірах, встановлених підзаконним нормативним актом постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 року № 211, який суперечить Закону № 3551-XII.
Вирішуючи спір суд першої інстанції поклав обов`язок щодо перерахунку і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.
Однак, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень статті 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ органи Пенсійного фонду України здійснюють лише призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати.
Згідно частини 1 статті 171 Закону № 3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Зі змісту частини 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок і виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані вимоги закону, не з`ясував в повній мірі усіх обставин щодо встановлення належного відповідача та не вирішив питання про залучення такого до участі у справі.
На зазначене порушення суд апеляційної інстанції уваги не звернув та не виправив його.
Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2011 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобов`язання вчинити дії направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ( ) Штульман І.В.

Судді: ) Бутенко В.І.

) Олексієнко М.М.