Справа № 2а-4323/10/1370
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2010-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2010 р. № 2а-4323/10/1370

о 13 год., 17 хв. м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В.

секретар судового засідання Черній Ю.Л.

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу

позовомОСОБА_2, представник -ОСОБА_3 (довіреність від 23.04.2010 року)
доЛьвівської митниці, представник -Гнатів А.О. (довіреність № 30/19-16759 від 31.12.2009 року)
провизнання незаконною відмови в здійсненні митного оформлення та зобов'язання здійснити митне оформлення

В С Т А Н О В И В:

Позивач -ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці про визнання незаконною відмови в здійсненні митного оформлення та зобов'язання здійснити митне оформлення.

Представник позивача 12.07.2010 року за вхідним № 25412 подав клопотання від 05.07.2010 року, у якому просив розглядати справу понад строки встановлені ст. 122 КАС України.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що набув статус особи, яка постійно проживає в іншій країні під час перебування на території США, а саме, з 22.12.2003 року по 25.11.2009 року постійно проживав у США та був знятий з консульського обліку у зв'язку із поверненням на постійне місце проживання в Україну, згідно довідки Генерального консульства у Нью-Йорку № 613110/55-095-1531 від 15.03.2010 року, а відтак у відповідача згідно ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України»відсутні підстави для відмови в наданні пільг в оподаткуванні ввезеного ним транспортного засобу.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю.

Позиція Львівської митниці викладена в запереченні на позовну заяву, відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, що постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом). Місце проживання на території України, при одночасному перебуванні на території іншої держави, не можна рахувати як постійне місце проживання за кордоном. У пред'явлених позивачем для митного оформлення транспортного засобу закордонних паспортах: серії НОМЕР_3, виданого 15.08.1997 року з відміткою про прийняття 06.02.2006 року на тимчасовий консульський облік в Генконсульстві України в Нью-Йорку; серії НОМЕР_4, виданого 27.04.2006 року з відмітками про прийняття 22.12.2003 року на облік в Генконсульстві України в Нью-Йорку та зняття з обліку 25.11.2009 року, а також паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 11.02.2006 року Пустомитівським РВ УМВСУ, відсутні відмітки дипломатичного представництва або консульської установи про постійне місце проживання позивача, що є порушенням п.п 5.1 - 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за межі України тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном.

У паспорті позивача для виїзду за кордон штамп «постійне проживання»відсутній, відтак відповідач вважає відмову у здійсненні митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні у зв'язку із ввезенням транспортного засобу при переселенні на постійне місце проживання в Україну правомірною.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у запереченні на позовну заяву, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив наступні фактичні обставини:

21.12.2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою про митне оформлення транспортного засобу «Toyota Camry»(кузов № НОМЕР_5) з наданням пільг в оподаткуванні, у зв'язку із ввезенням транспортного засобу при переселенні зі США на постійне місце проживання в Україну.

Листом Львівської митниці № 6/80-209 від 17.01.2010 року позивачу відмовлено в наданні пільг в оподаткуванні транспортного засобу «Toyota Camry»(кузов № НОМЕР_5).

Позивач вказану відмову вважає незаконною.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України»від 13.09.2001 року за № 2681-III із змінами і доповненнями, Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», із змінами і доповненнями, МК України, КАС України.

Згідно п.п. 2 ч. 1 ст. 1 МК України, ввезення товарів і транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів і транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України у відповідному напрямку.

Згідно ч. 1 ст. 70 МК України, метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу.

Згідно п.п. 4, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також установленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 8 цього ж Закону України, при ввезенні на митну територію України звільняються від оподаткування особисті речі, що ввозяться (пересилаються) у разі переселення громадян на постійне місце проживання в Україну, в тому числі і механічні транспортні засоби (крім транспортних засобів за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності), в кількості однієї одиниці таких транспортних засобів по кожній товарній позиції на повнолітнього громадянина.

Згідно ч. 2 ст. 8 цього ж Закону України, дозволяється ввезення у разі переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що він є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

Згідно п. 4.1. Розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, при необхідності вирішення питання про можливість звільнення ТЗ від оподаткування посадова особа митного органу, яка здійснює митне оформлення ТЗ, перевіряє відомості та відмітки в документах на відповідність вимогам Закону України " Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України ":

- постійне проживання громадянина на території країни попереднього місця проживання не менше одного року;

- перебування ТЗ у власності громадянина не менше одного року з дати набуття права власності на ТЗ до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України.

Згідно п. 4.2. Розділу ІІІ цих же Правил, підтвердженням права на здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, згідно з вимогами статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», є такі документи та відмітки в них для громадян України, які переселяються на постійне місце проживання в Україну:

а) паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання", проставленим й анульованим відповідним підрозділом міграційної служби, або з відміткою про анулювання напису "Постійне проживання", засвідченого гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина (для громадян України, які раніше виїхали за межі України тимчасово та подали клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном), та відмітками про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина або анульованою відміткою про дату поставлення на постійний консульський облік, засвідченою гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина;

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Факт постійного проживання ОСОБА_2 на території США, а також права власності на транспортний засіб «Toyota Camry»(кузов № НОМЕР_5) не менше одного року, підтверджується поданими суду належними та допустимими доказами, а саме: копією посвідчення постійного жителя, згідно якого позивач є іноземцем, що постійно проживає в США з 19.12.2003 року, копією документу про надання позивачу соціального страхування за № 150-13-4792, копією закордонного паспорта позивача серії НОМЕР_6 виданого 27.04.2006 року з відмітками про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання, копією Свідоцтва про право власності, згідно якого позивач є власником транспортного засобу «Toyota Camry»(кузов № НОМЕР_5) з 07.10.2008 року, копією документу про реєстрацію транспортного засобу у автоінспекції штату Нью-Йорк (оригінали паспортів позивача для виїзду закордон, посвідчення постійного жителя оглянуто судом в судовому засіданні).

Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача щодо відсутності у закордонних паспортах позивача відміток дипломатичного представництва або консульської установи про його постійне проживання на території США, оскільки суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Наявність чи відсутність штампу в паспорті не може бути перешкодою для реалізації громадянином права, передбаченого законом, оскільки істотні умови щодо постійного проживання громадянина на території країни попереднього місця проживання не менше одного року та перебування ТЗ у власності громадянина не менше одного року з дати набуття права власності на ТЗ до дати зняття з постійного консульського обліку позивачем дотримано.

Вказана позиція суду повністю узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 20.01.2010 року.

Крім цього, згідно Консульського статуту України, консул веде облік громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають у його консульському окрузі. Згідно довідки № 61310/55-095-1531 від 15.03.2010 року, виданої Генеральним консульством України в Нью-Йорку, громадянин України ОСОБА_2 з 22.12.2003 року перебував на обліку у Генеральному консульстві України в Нью-Йорку та постійно проживав в США за адресою: АДРЕСА_1, з 25.11.2009 року знятий з обліку з поверненням на постійне місце проживання в Україну.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані відповідачем не переконують у підставності заперечень позовних вимог та правомірності відмови у здійсненні позивачем митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні, у зв'язку з ввезенням транспортного засобу при переселенні на постійне місце проживання в Україну.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, чого відповідачем зроблено не було.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином з врахуванням вимог ст. 162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_2 до Львівської митниці про визнання незаконною відмови в здійсненні митного оформлення та зобов'язання здійснити митне оформлення підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159-163, 167 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Львівської митниці в здійсненні митного оформлення транспортного засобу «Toyota Camry»(кузов № НОМЕР_5) з наданням пільг в оподаткуванні.

3. Зобов'язати Львівську митницю здійснити митне оформлення транспортного засобу «Toyota Camry»(кузов № НОМЕР_5) з наданням пільг в оподаткуванні, у зв'язку із ввезенням транспортного засобу при переселенні на постійне місце проживання в Україну.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_2) 3,40 грн. судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду, у порядку та строки згідно ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 26.08.2010 року.

Суддя Гавдик З.В.