Справа № 806/6728/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015р. м. Київ К/800/64490/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Житомирського міського центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року, -

встановив:

У жовтні 2013 року Житомирський міський центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення незаконно отриманої грошової допомоги по безробіттю в сумі 10995,22 гривень.

В обґрунтування позову послався на те, що відповідачеві неправомірно виплачена допомога по безробіттю, оскільки під час перебування на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного йому призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку, про що він не повідомив, чим порушив вимоги частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-III.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Житомирського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 10995,22 гривень за період з 26 вересня 2012 року по 15 квітня 2013 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 4 травня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, в якій вказував, що не має постійного або тимчасового заробітку, а також права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, тощо.

Житомирським міським центром зайнятості при перевірці обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що згідно даних Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі ОСОБА_4 з 26 вересня 2012 року на підставі судового рішення призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII.

Дана обставина підтверджується також постановою Богунського районного суду міста Житомира від 12 березня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року.

За період з 26 вересня 2012 року по 15 квітня 2013 року відповідач отримав кошти в розмірі 10995,22 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що виплачена відповідачеві допомога по безробіттю підлягає стягненню на користь Житомирського міського центру зайнятості, оскільки з 26 вересня 2012 року йому призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, що унеможливлює його перебування на обліку в статусі безробітного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 року № 803-XII (чинного до 1 січня 2013 року) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Пунктом «г» частини 3 статті 2 цього Закону визначено, що не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067-VI, який набрав чинності з 1 січня 2013 року, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

У відповідності до пункту 13 частини 1 статті 45 цього Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин 2, 3 статті 36 вказаного Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Враховуючи те, що в період перебування на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості ОСОБА_4 призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку і з урахуванням неповідомлення про це позивача, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що з 26 вересня 2012 року кошти, виплачені йому як допомога по безробіттю, підлягають поверненню.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року у справі за позовом Житомирського міського центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.