Справа № 2а-2250/12/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 112538/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2012 року в справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2012 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання неправомірними дій ДПІ у Шевченківському районі м. Львова щодо відмови позивачу у застосуванні спрощеної системи оподаткування на підставі поданої ним відповідної заяви від 14 січня 2012 року; скасування рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, викладене у листі № 2087/17-112 від 27 січня 2012 року про надання позивачу відмови у застосуванні спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2012 року; зобов'язання ДПІ у Шевченківському районі м. Львова видати позивачу Свідоцтво платника єдиного податку з 01 січня 2012 року на підставі поданої ним заяви застосування спрощеної системи оподаткування від 14 січня 2012 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що обмеження на застосування спрощеної системи оподаткування застосовується тільки на тих суб'єктів господарювання, які здійснюють операції з сировиною, а не з готовою споживчою продукцією.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2012 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби щодо відмови суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 у застосуванні спрощеної системи оподаткування на підставі заяви від 14 січня 2012 року. Скасовано рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, викладене у листі № 2087/17-112 від 27 січня 2012 року про надання відмови суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 у застосуванні спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2012 року. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби видати суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 Свідоцтво платника єдиного податку з 01 січня 2012 року на підставі поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 14 січня 2012 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що чинним законодавством допущено неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платника податків, зокрема, в частині права останнього на застосування спрощеної системи оподаткування при здійсненні ним роздрібної торгівлі ювелірними виробами, за відсутності закріпленого на законодавчому рівні визначення поняття «видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення» та наявності значної кількості видів економічної діяльності пов'язаних з видобутком, виробництвом та реалізацією дорогоцінних металів та виробів з них.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що суб'єкти господарювання, які здійснюють видобуток, виробництво та реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі ювелірних виробів, не можуть застосовувати спрощену систему оподаткування.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 14 січня 2012 року звернулася до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова із заявою про обрання спрощеної системи оподаткування.

Відповідач своїм рішенням про відмову у видачі свідоцтва, викладеним в листі № 2087/17-112 від 27 січня 2012 року повідомив заявника про те, що оскільки у заяві про застосування спрощеної системи оподаткування зазначено КВЕД 52.48.2. вид діяльності -роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами, то останній не підлягає переведенню на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01 січня 2012 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що податковим органом неправомірно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва платника єдиного податку, оскільки положеннями ПК України не встановлено обмежень щодо застосування спрощеної системи оподаткування суб'єктами господарської діяльності, які здійснюють роздрібну торгівлю годинниками та ювелірними виробами.

Проте, із вказаними доводами погодитись не можна, зважаючи на таке.

Згідно з п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до приписів п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України, свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Пунктом 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що однією із вимог щодо можливості застосування фізичними особами-підприємцями спрощеної системи оподаткування є вид господарської діяльності, який обрано такими особами.

Відповідно до приписів п. 298.3 ст. 298 та п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, вид господарської діяльності згідно із класифікатором видів економічної діяльності безпосередньо зазначається у заяві та свідоцтві платника єдиного податку.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України (в редакції Закону України від 04 листопада 2011 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності») не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

У ст. 1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» поняття ювелірних виробів розкрито через визначення дорогоцінних металів, якими є золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо), а також визначення дорогоцінного каміння, яким є природні та штучні (синтетичні) мінерали в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах).

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону всі суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, що займаються операціями з дорогоцінними металами, дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, ювелірними виробами з них, проводять їх облік за встановленими формами і подають статистичну звітність. Оперативний облік видобутку, переробки, переміщення дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ювелірних виробів з них ведеться суб'єктами підприємницької діяльності окремо по кожному виду операцій з урахуванням особливостей технології, виду утворених відходів та виробничих втрат. Особливості обліку дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння визначаються Міністерством фінансів України.

Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» передбачено, що правила торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді та виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 244, виробом з дорогоцінного металу є будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальне законодавство у галузі контролю за операціями з дорогоцінними металами відносить ювелірні вироби до дорогоцінних металів та, відповідно, торгівлю ювелірними виробами - до торгівлі дорогоцінними металами.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач, який здійснював реалізацію годинників та ювелірних виробів, не мав правових підстав для застосування спрощеної системи оподаткування.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2012 року в справі № 2а-2250/12/1370 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинення дій - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей