Справа № 2610/14879/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2015 р. м. Київ К/800/28836/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:
Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,
розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в:
У червні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача стосовно повернення переплати виплаченої йому пенсії шляхом щомісячного утримання із його пенсії 20% та зобов`язати відповідача зупинити такі утримання.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.
В касаційній скарзі представник позивача Кривицький С.М., посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 1 січня 2007 року і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
До відповідача 09.10.2012 року надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.10.2009 року щодо примусового виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2006 року.
На виконання даної постанови позивачу здійснено перерахунок пенсії та 20.10.2009 року виплачено доплату в сумі 79706,04 грн., а також встановлено підвищення як інваліду війни ІІ групи у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком.
У зв`язку з виконанням відповідачем вказаного рішення суду виконавче провадження 09.12.2009 року було закінчено.
Відповідно до листів Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2012 року і 08.10.2012 року №2-5102/04 та №1059 справа за позовом ОСОБА_1 та інших до Київського міського військового комісаріату про підвищення пенсії за вислугу років до Голосіївського районного суду м. Києва протягом 2005-2007 років не надходила і судом не розглядалась.

Згідно витягу з протоколу від 28 лютого 2011 року №4 комісією Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по вирішенню питань, пов`язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання сум переплат пенсій і грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, було вирішено, що у зв`язку з надміру сплаченими коштами через подання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2006 року, яке насправді судом не приймалось, переплата в сумі 103336,03 грн. підлягає поверненню позивачем через утримання переплати в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Положеннями ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплат. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень суду чи органу, який призначає пенсію.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій посилаються лише на те, що Голосіївський районний суд м. Києва постанови про перерахунок пенсії позивача не приймав, а тому у відповідача були відсутні передбачені законом підстави для такого перерахунку і виплати різниці.
Однак матеріали справи містять копію постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1 та інших до Київського міського військового комісаріату про порушення правової норми щодо підвищення пенсії за вислугу років та стягнення сум заборгованості по пенсії відповідних категорій військовослужбовців.
При цьому відповідачем у вказаній справі був Київський міський військовий комісаріат, а не Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві.
Колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій при розгляді даної справи прийнято поспішне рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки прийнято це рішення без дослідження усіх обставин у справі. Так, судами не було з`ясовано: чи було насправді рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2006 року; на яких підставах Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснило перерахунок пенсії позивачеві, не будучи відповідачем у справі, розглянутій 15 листопада 2006 року; чи була заміна боржника у виконавчому провадженні, відкритому 02.10.2009 року щодо примусового виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2006 року.
Таким чином, оскаржені рішення судів внаслідок допущених порушень норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд -
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман