Справа № 826/8346/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в роз'ясненні судового рішення

26 вересня 2014 року м. Київ № 826/8346/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., суддів: Дегтярьової О.В., Добрівської Н.А., розглянув у порядку письмового провадження заяву Міністерства юстиції України про роз'яснення судового рішення у справі

за позовомОСОБА_1
до третя особа:Міністерства юстиції України, Баранова Тетяна Іванівна
провизнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3

від заявника: ОСОБА_4

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа - Баранова Тетяна Іванівна про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.08.2014 р. позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 21.03.2014 р. № 469/к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту нотаріату та банкрутства Міністерства юстиції України; поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту нотаріату та банкрутства Міністерства юстиції України з 22 березня 2014 року; зобов'язано Міністерство юстиції України нарахувати та виплати ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02 червня 2014 року по 20 серпня 2014 року. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту нотаріату та банкрутства Міністерства юстиції України з 22 березня 2014 року та присудження виплати їй заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць.

Згідно відмітки служби діловодства, 15.09.2014 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла заява Міністерства юстиції України (від 11.09.2014 р. № 14-22/1257), в якій заявник просить роз'яснити рішення у справі №826/8346/14 та встановити або змінити спосіб і порядок його виконання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2014 р. суд призначив судовий розгляд заяви про роз'яснення судового рішення та встановлення або зміну способу і порядку його виконання.

Представник відповідача (заявника) в судовому засіданні підтримав заяву про роз'яснення судового рішення та встановлення або зміну способу і порядку його виконання. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що до Міністерства юстиції України надійшла постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди М.В. про відкриття виконавчого провадження від 5 вересня 2014 р. ВП № 44633542 з виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року у справі № 826/8346/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту нотаріату та банкрутства з 22 березня 2014 року.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 року № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» з метою упорядкування та оптимізації, покращення управління були внесені відповідні зміни до структури апарату Міністерства юстиції. Зокрема, виведено із структури Департамент нотаріату та банкрутства. Посада директора Департаменту нотаріату та банкрутства станом на 3 вересня 2014 року штатним розписом Міністерства юстиції не передбачена. З урахуванням викладеного, Міністерство юстиції не має можливості виконати зазначене рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що рішення суду є зрозумілим, а тому не потребує додаткових роз'яснень. Вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у поновленні її на посаді.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Враховуючи неявку в судове засідання представника третьої особи, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд заяви в порядку ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд звертає увагу на те, що роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду в разі, якщо без такого роз'яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Механізм, визначений статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, мають право на оскарження цього судового рішення.

Проаналізувавши доводи заявника щодо необхідності роз'яснення судового рішення, суд, враховуючи матеріали даної адміністративної справи, приходить до висновку, що підстави для роз'яснення судового рішення відсутні.

За приписами статті 1 Закону № 3723-XII державною службою в Україні є професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

З положень статті 2 названого Закону під посадою слід розуміти визначену структурою і штатним розписом первинну структурну одиницю державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Розділ VI Закону № 3723-XII регулює питання припинення державної служби та окрім спеціально визначених названим Законом підстав припинення державної служби передбачає загальні підстави звільнення з державної служби, визначені Кодексом законів про працю України (частина перша статті 30 Закону), а тому на осіб при звільненні з публічної служби поширюються положення та гарантії, передбачені названим Кодексом.

Правилами частини першої статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Так, в мотивувальній частині судового рішення зазначено, що суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України від 16 грудня 1993 року N 3723-XII «Про державну службу». Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Спеціальним законодавством урегульовані питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням).

Суд постановив, що наказ Міністерства юстиції України від 21 березня 2014 року № 469/к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту нотаріату та банкрутства виданий з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

В резолютивній частині рішення чітко визначено: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 21.03.2014 р. № 469/к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту нотаріату та банкрутства Міністерства юстиції України. Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту нотаріату та банкрутства Міністерства юстиції України з 22 березня 2014 року. Зобов'язати Міністерство юстиції України нарахувати та виплати ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02 червня 2014 року по 20 серпня 2014 року. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту нотаріату та банкрутства Міністерства юстиції України з 22 березня 2014 року та присудження виплати їй заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, заявлені вимоги про роз'яснення постанови суду фактично за своєю суттю є формою висловлення незгоди з мотивацією судового рішення, що суперечить принципам інституту роз'яснення судового рішення.

За таких обставин, розглянувши подану заяву, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про роз'яснення судового рішення відсутні, оскільки постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2014 року складено у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а її зміст є зрозумілим, як і зрозумілим є порядок виконання даної постанови.

Суд окремо акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно із Законом від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Протоколу N 1 та протоколів NN 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких видана Верховною Радою, є частиною законодавства України.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» колишня друга секція (Заява N 63566/00) Страсбург, 18 липня 2006 року, -кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен аргумент заявника.

Відповідно до рекомендацій N R(2000)2 компетентні органи держави-відповідача можуть прийняти й інші міри, ніж ті, які визначив суд при постановленні рішення у відповідності до ст. 41 Конвенції, та/або загальні заходи чи індивідуальні заходи, наскільки це можливо, для поновлення тієї ситуації, в якій знаходилась особа до порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини у справі «Шинкаренко проти України» п'ята секція (Заява N 31105/02), Страсбург, 7 червня 2007 року, суд наголосив, що особлива сумлінність необхідна у трудових спорах (рішення у справі «Руотоло проти Італії», від 27 лютого 1992 року, Series A no. 230-D, р. 39, п. 17). Питання переважного права залишитись на роботі є звичайним питанням для спорів цього виду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заявник, будуючи свою діяльність на принципах верховенства права і законності, маючи право переглядати власні рішення та повноваження здійснювати такий перегляд із власної ініціативи, є державним органом, який компетентний за законодавством України прийняти рішення, спрямоване на поновлення трудового права ОСОБА_1

Отже, винесення судом рішення, яким визнано порушення права особи, спонукає державний орган до його виконання, а тому твердження заявника щодо неможливості поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту нотаріату та банкрутства Міністерства юстиції України, тобто відновлення її порушеного трудового права, у зв'язку із відсутністю у штатному розписі вказаної посади, не ґрунтується на законі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 170 та 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Міністерства юстиції України про роз'яснення судового рішення -відмовити.

Згідно ч. 6 ст. 170 КАС України ухвалу про роз'яснення судового рішення або відмову у його роз'ясненні може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді О.В. Дегтярьова

Н.А. Добрівська