Справа № 357/1955/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1955/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ярмола О.Я.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2015 року у справі за його позовом до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до УПФУ у Білоцерківському районі Київської області про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення нарахування та виплати з 01.01.2014 року доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язання провести з 01.01.2014 року перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, встановивши її у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на відповідний період, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціаль ний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорії), що підтверджується відповідним посвідченням.

Згідно до ч. 1 ст. 39 Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу вказана доплата виплачувалася частково, у фіксованому розмірі, визначеному відповідно до ПКМУ, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні ПКМУ відповідач не правомірно виплачував доплату до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст.39 зазначеного Чорнобильського Закону.

Законами України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», «Про державний бюджет України на 2012 рік», «Про державний бюджет України на 2013 рік», норми статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були призупинені, а виплати здійснювалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України. Бюджетні закони мають свій термін дії, оскільки приймаються на відповідний період (календарний рік), а тому з настанням нового календарного року втрачають свою дію по відношенню до тих правовідносин, що виникли з початку нового року.

Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 01.01.2014 року, не містить норми, які призупиняють дію ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Лише Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 року, знову норми статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка має право на перерахунок та виплату доплати відповідно до ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2014 року, з врахуванням строку звернення до суду.

В свою чергу, колегія суддів не може погодитися з доводами позивача щодо встановлення початкової дати перерахунку - 01.01.2014 року, оскільки щодо вимог за період з 01.01.2014 року по 12.06.2014 року включно ним пропущено строк звернення до суду, а тому в цій частині Білоцерківський міськрайонний суд Київської області повинен був залишити позов без розгляду.

Так, ч. 2 ст.99 КАС України регламентує, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися з самого початку неправомірного нарахування пенсії, тобто з січня 2014 року.

Спірні правовідносини є триваючими.

Таким чином, перерахунок повинен бути проведений, починаючи з 13.06.2014 року, оскільки з даним позовом він звернувся 13.12.2014 року (згідно поштового штемпелю на конверті, в якому надійшов даний адміністративний позов (а.с. 19), проте, зважаючи, що позивачем ставилася вимога про зобов'язання проведення перерахунку та виплати з 01.01.2011 року, то суд першої інстанції повинен був прийти до висновку про необхідність залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.01.2014 року по 12.06.2014 року включно, так як пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позовних вимог без розгляду, а не для відмови в позові.

Також, колегія суддів хоче зауважити, що постановою Верховного Суду України від 19.03.2013 року № 21-53а13 передбачено, що із самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії. Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті поняття пенсії.

Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватися постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь - якого терміну або строку виплати пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2015 року - скасувати, постановити нову, якою позов задовольнити частково.

Позовні вимоги визнання щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії за період з 01.01.2014 року по 12.06.2014 року включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо відмови в здійсненні ОСОБА_2 нарахування та виплати доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 13.06.2014 року, з урахуванням виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.