Справа № 2-а-5773/11/0227
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-5773/11/0227

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук Л.П.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 лютого 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2009 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області про визнання дій відповідача неправомірними; зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу надбавку до пенсії як дитині війни з розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по грудень 2009 року в сумі 2566,72 грн.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2010 року позов задоволено в повному обсязі: визнано неправомірними дії відповідача; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу з розрахунку її підвищення в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22 травня 2008 року по грудень 2009 року в сумі 2 566,72 грн.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15 червня 2010 року апеляційну скаргу задоволено частково, постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2010 року змінено та вилучено вказівку "в сумі 2 566,72 грн".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2011 року касаційну скаргу відповідача задоволено частково, постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2010 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 15 червня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.02.2012 року позов задоволено: визнано дії відповідача неправомірними; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу недоотримане підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з врахуванням сум підвищення до пенсії як дитині війни, отриманих позивачем, за період з 23.06.2009 року по 23.12.2009 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.02.2012 року та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. До початку розгляду справи відповідач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" він має право на підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак, вказана соціальна допомога позивачу виплачується у значно меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням підвищення як дитині війни за період з 23.06.2009 по 23.12.2009 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 195 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.07.2003 року, згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не проводилось. Всупереч положенням вищенаведеної норми права позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати відповідачем щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., а також обставин адміністративної справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії в розмірі, встановленому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача за період з 23.06.2009 року по 23.12.2009 року.

Однак, на момент звернення позивача до суду строк, передбачений ст. 99 КАС України, становив один рік.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області перерахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 23.12.2008 року по 23.12.2009 року.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 лютого 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області про перерахунок пенсії змінити.

Абзац 2 резолютивної частини постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 лютого 2012 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 23 грудня 2008 року по 23 грудня 2009 року, з урахуванням виплачених сум."

В решті постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 лютого 2012 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.