Справа № 750/130/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/130/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м.Чернігова, третя особа: Публічне акціонерне товариство завод залізобетонних виробів «Полісся» про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м.Чернігова, третя особа: Публічне акціонерне товариство завод залізобетонних виробів «Полісся» про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсій. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку з моменту звернення до відповідача. Просив суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 10 років з моменту звернення до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову, якою позов задоволити повністю.

Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 197 КАС України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь в справі, про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те, що справу можливо вирішити на основі наявних у ній доказів, колегія суддів вважає, що розгляд справи має бути проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції може скасувати її та ухвалити нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 1985 року по 1989 рік позивач працював водієм на підприємстві завод ЖБІ тресту «Чернігівводстрой». Правонаступником даного підприємства є Публічне Акціонерне Товариство завод залізобетонних виробів «Полісся».

В період з 16 травня по 22 травня 1986 року за місцем роботи, позивач був відряджений для виконання робіт в м.Прип»ять, Київської області. Місто Прип»ять відноситься до зони відчуження Чорнобильської АЕС, де позивач виконував роботу водія автоцементовоза. Факт перебування позивача у відрядженні у м.Прип»ять, ст.Товстоліс, ст.Вільча з 16 по 22 травня 1986 року підтверджується довідкою заводу ЖБІ «Полісся» № 4 від 25.01.1996 року.

У зв'язку виконанням робіт у відрядженні з 16 по 22 травня 1986 року, в 1991 році позивача було визнано учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II категорії, та видане посвідчення ліквідатора.

У 1996 році посвідчення зразка СРСР було замінено на посвідчення зразка 1992 року затверджене постановою КМУ від 25.08.1992 р. №501, а 30.04.2010 pоку у зв'язку з перереєстрацією в Чернігівській міській адміністрації учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році була здійснена заміна посвідчення на нове затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р., яке дії по теперішній час.

Після досягнення 50 років, позивач, 22 жовтня 2014 року звернувся із заявою про визначення йому пенсії за віком на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 05 листопада 2014 року №18912/05 відповідач повідомив, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з тим, що період його роботи з 16 по 22 травня 1986 року в зоні відчуження не підтверджується первинними документами.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

За загальним правилом, передбаченим в ч. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», чоловіки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 60 ро ків.

Згідно статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років. Призначення та виплата пенсій названим категоріям приводиться відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно до статті 65 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Вказаним Порядком визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122.

Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження відповідно до статті 15 вищевказаного Закону є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Аналізуючи наведені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Згідно до змісту статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, віднесено до 2 категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, що згідно розпорядження заводу ЖБІ тресту «Чернігівводстрой», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство завод залізобетонних виробів «Полісся», позивача було відряджено для виконання робіт в м.Прип»ять, Київської області для виконання роботи водія автоцементовоза в зону інтенсивного радіоактивного забруднення.

Таким чином, статус позивача, як ліквідатора наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії, підтверджує факт його перебування в зоні відчуження і надає йому право призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державної пенсії.

Крім того, в матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит з ПАТ Завод залізобетонних виробів «Полісся» від 15.12.2014 року №33, відповідно до якої, в обґрунтування розбіжностей в написанні прізвища позивача, підприємство повідомило, що на протязі 1986 року на підприємстві працював лише один працівник ОСОБА_2, що пояснює наявність описки, помилки в написанні його прізвища в наказах по підприємству. Зокрема у відповіді на запит адвоката зазначено, що при прийнятті на роботу працівником відділу кадрів було помилково зазначено в особовій справі прізвище позивача як «Сафронов».

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2014 року №К/800/41249/13.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні даного позову є невірним та таким, що не відповідає чинному законодавству України.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Згідно з ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 203, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 січня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м.Чернігова, третя особа: Публічне акціонерне товариство завод залізобетонних виробів «Полісся» про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсій - задоволити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 10 років з моменту звернення до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові, тобто з 22 жовтня 2014 року.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Троян Н.М.