Справа № 826/13163/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 квітня 2015 року 08:53 № 826/13163/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Скочок Т.О., суддів Кобилянського К.М., Саніна Б.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомВідкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» в особі представництва ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії»
до 3-тя особаДержавної авіаційної служби України Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух)
провизнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Відкрите акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії» в особі представництва ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» (надалі - позивач або ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії») з позовом до Державної авіаційної служби України (надалі - відповідач або Державіаслужба України) про визнання протиправними та скасування постанов Державної авіаційної служби України №№62, 98, 115, 121, 4, 61, 26, 235, 301, 127, 46, 314, 333, 331, 225, 66, 636, 131, 300, 38, 297, 261, 31, 295, 164, 22, 133, 162, 25, 23, 120, 17, 361, 161, 11, 16, 42, 13, 659, 213, 320, 291, 194, 88, 167, 44, 667, 212, 238, 7, 233, 335, 145, 648, 33, 79, 146, 337, 249, 54, 255, 175, 358, 193, 594, 420, 371, 634, 365, 608, 597, 606, 613, 417, 452, 451, 541, 463, 630 від 12.08.2014 року про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, винесених відносно Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2014 року відкрито провадження у справі №826/13163/14 та призначено справу до попереднього судового засідання на 30.09.2014 року.

У попередньому судовому засіданні 30.09.2014 року за результатами розгляду клопотання представника позивача про об'єднання справ в одне провадження ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2014 року позовні вимоги в адміністративних справах №826/13163/14, №826/13166/14, №826/13171/14, №826/13180/14, №826/13183/14, №826/13184/14, №826/13188/14, №826/13193/14, №826/13195/14, №826/13197/14, №826/13202/14, №826/13207/14, №826/13210/14, №826/13217/14, №826/13220/14, №826/13222/14, №826/13224/14, №826/13225/14, №826/13231/14, №826/13233/14, №826/13238/14, №826/13240/14, №826/13241/14, №826/13242/14, №826/13244/14, №826/13248/14, №826/13254/14, №826/13264/14, №826/13265/14, №826/13266/14, №826/13268/14, №826/13280/14, №826/13282/14, №826/13283/14, №826/13286/14, №826/13292/14, №826/13294/14, №826/13300/14, №826/13301/14, №826/13305/14, №826/13310/14, №826/13320/14, №826/13330/14, №826/13333/14, №826/13339/14, №826/13346/14, №826/13347/14, №826/13354/14, №826/13361/14, №826/13363/14, №826/13386/14, №826/13393/14, №826/13413/14, №826/13415/14, №826/13416/14, №826/13421/14, №826/13448/14, №826/13482/14, №826/13500/14, №826/13504/14, №826/13535/14, №826/13550/14, №826/13554/14, №826/13560/14, №826/13760/14, №826/13768/14, №826/13784/14, №826/13795/14, №826/13838/14, №826/13858/14, №826/13876/14, №826/13893/14, №826/13905/14, №826/13908/14, №826/13938/14, №826/13940/14, №826/13946/14, №826/13970/14, №826/13975/14 за позовами Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» в особі представництва ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними та скасування постанов Державної авіаційної служби України про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, винесеної відносно Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» об'єднано в одне провадження і присвоєно справі №826/13163/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.10.2014 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувані постанови є необґрунтованими, оскільки ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» були отримані дозволи на здійснення рейсів Москва-Сімферополь та Сімферополь-Москва, а використання під час винесення оскаржуваних постанов NOTAMів, за твердженнями представника позивача, не є належним доказом порушень з боку ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» у галузі цивільної авіації. Крім того, представником позивача зазначено, що протоколи, на підставі яких прийнято оскаржувані постанови, складено особами, які не мають відповідних повноважень, із зазначенням того, що представникам позивача не надано можливості ознайомиться з протоколами про правопорушення у галузі цивільної авіації.

У судовому засіданні 09.12.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (надалі - третя особа або Украерорух).

У судове засідання 13.01.2015 року з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що оскаржувані постанови є правомірними, прийнятими у межах та на підставі наявних у Державіаслужби України повноважень у зв'язку з порушеннями з боку ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» у галузі цивільної авіації.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, явку свого представника не забезпечила, хоча у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на викладене вище, суд у судовому засіданні 13.01.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуттям належним чином повідомленої третьої особи та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» зареєстровано в Російській Федерації 21.06.1994 року. Одним із головних видів господарської діяльності, що зазначений в Статуті ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії», затвердженого щорічними загальними зборами акціонерів від 29.06.2011 року (протокол №30 від 04.07.2011 року) є авіаційні перевезення пасажирів, багажу, вантажу, почти по міжнародним та внутрішнім авіалініям на комерційній основі. Відповідно до Додатку №1 до Статуту ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії», затвердженого щорічними загальними зборами акціонерів від 29.06.2011 року у позивача є представництво в Україні (м. Київ та м. Сімферополь).

02.11.2011 року Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України видано Свідоцтво про реєстрацію представництва ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» (строк діяльності представництва в Україні з 05.05.1994 року).

21.07.2014 року листом №1.10-8036 відповідач повідомив позивача про необхідність з'явитись уповноваженого представника позивача для надання пояснень щодо виявлених фактів порушень порядку використання повітряного простору України в період з 05.04.2014 року до 18.06.2014 року.

Надалі, державними інспекторами Державіаслужби України складено протоколи про правопорушення у галузі цивільної авіації від 28.07.2014 року №№62, 98, 115, 121, 4, 61, 26, 235, 301, 127, 46, 314, 333, 331, 225, 66, 636, 131, 300, 38, 297, 261, 31, 295, 164, 22, 133, 162, 25, 23, 120, 17, 361, 161, 11, 16, 42, 13, 659, 213, 320, 291, 194, 88, 167, 44, 667, 212, 238, 7, 233, 335, 145, 648, 33, 79, 146, 337, 249, 54, 255, 175, 358, 193, 594, 420, 371, 634, 365, 608, 597, 606, 613, 417, 452, 451, 541, 463, 630, якими зафіксовано факт правопорушення у галузі цивільної авіації, а саме: посадка (зліт) ПС, які виконували рейси за індексом AFL, на закритий (з закритого) а/д Сімферополь, незважаючи на заборону використання повітряного простору.

На підставі викладеного вище, Державіаслужбою України винесено наступні постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації: №№62, 98, 115, 121, 4, 61, 26, 235, 301, 127, 46, 314, 333, 331, 225, 66, 636, 131, 300, 38, 297, 261, 31, 295, 164, 22, 133, 162, 25, 23, 120, 17, 361, 161, 11, 16, 42, 13, 659, 213, 320, 291, 194, 88, 167, 44, 667, 212, 238, 7, 233, 335, 145, 648, 33, 79, 146, 337, 249, 54, 255, 175, 358, 193, 594, 420, 371, 634, 365, 608, 597, 606, 613, 417, 452, 451, 541, 463, 630 від 12.08.2014 року, кожною з яких на ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» накладено штраф у розмірі 136 000,00 грн.

Вважаючи вказані постанови протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який встановлює правові основи діяльності в галузі авіації та державного регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, що спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах, Повітряний кодекс України від 19.05.2011 року №3393-VI (надалі - ПК України).

Так, приписами ч. 1 ст. 4 ПК України передбачено, що Україна як держава, що приєдналася до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію, несе відповідальність за виконання міжнародних зобов'язань, що випливають із цієї Конвенції, та за гарантії і створення умов безпеки для суспільства, захисту інтересів під час провадження діяльності в галузі цивільної авіації та використання повітряного простору України.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (надалі - Конвенція), кожна Договірна держава погоджується, що всі повітряні судна інших Договірних держав, які не є повітряними суднами, зайнятими в регулярних міжнародних повітряних сполученнях, мають право, за умови дотримання положень цієї Конвенції, здійснювати польоти на її територію або транзитні безпосадочні польоти через її територію і здійснювати посадки з некомерційними цілями, без необхідності отримання попереднього дозволу і за умови, що держава, над територією якої здійснюється політ, має право вимагати здійснення посадки. Проте кожна Договірна держава зберігає за собою право з міркувань безпеки польотів вимагати від повітряних суден, які мають намір слідувати над районами, що є недосяжними або не мають належних аеронавігаційних засобів, слідувати за приписаними маршрутами або одержувати спеціальний дозвіл на такі польоти.

Положеннями пунктів «а», «b» ст. 9 Конвенції, передбачено право заборони повітряного простору, зокрема:

- кожна Договірна держава може з міркувань військової необхідності або суспільної безпеки обмежити або заборонити на однаковій основі польоти повітряних суден інших держав над певними зонами своєї території за умови, що в цьому відношенні не буде проводитися ніякої відмінності між зайнятими в регулярних міжнародних повітряних сполученнях повітряними суднами даної Держави і повітряними суднами інших Договірних держав, зайнятими в аналогічних сполученнях. Такі заборонені зони мають розумні розміри і місцезнаходження з тим, щоб без необхідності не створювати перешкод для аеронавігації. Описи таких заборонених зон на території Договірної держави, а також будь-які наступні зміни в них у можливо найкоротші терміни направляються іншим Договірним державам і Міжнародній організації цивільної авіації;

- кожна Договірна держава також зберігає за собою право негайно при виняткових обставинах або в період надзвичайного стану, або в інтересах суспільної безпеки тимчасово обмежити чи заборонити польоти над своєю територією або будь-якою її частиною за умови, що таке обмеження або заборона застосовується до повітряних суден усіх інших держав, незалежно від їх національності.

У силу п. 26 ч. 1 ст. 1 ПК України, використання повітряного простору України - провадження діяльності, пов'язаної з польотами повітряних суден, з переміщенням (перебуванням) матеріальних об'єктів у повітряному просторі України, а також з вибуховими роботами, пусками ракет, усіма видами стрільб, у тому числі з метою здійснення впливу на гідрометеорологічні процеси в атмосфері, що становлять загрозу безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Згідно з визначенням, закріпленим у ч. 1 ст. 23 ПК України, організація використання повітряного простору України це комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов'язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч. 2 ст. 23 ПК України встановлено, що організація використання повітряного простору України передбачає: визначення структури та класифікації повітряного простору України; планування та координацію діяльності з використання повітряного простору України відповідно до державних пріоритетів; забезпечення дозвільного порядку використання повітряного простору України та/або забезпечення інформацією щодо використання повітряного простору України; організацію повітряного руху, що включає: обслуговування повітряного руху; управління використанням повітряного простору України; організацію потоків повітряного руху; забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору України у певних районах; обслуговування аеронавігаційною інформацією; аварійне сповіщення; метеорологічне обслуговування; забезпечення зв'язку, навігації, спостереження.

Порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України (ч. 3 ст. 23 ПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 30 ПК України, використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Так, Положенням про використання повітряного простору, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №401 від 29.03.2002 року (надалі - Положення №401), визначено порядок організації та використання повітряного простору України (далі - повітряний простір) юридичними і фізичними особами - користувачами повітряного простору, а також органами, що здійснюють контроль за дотриманням порядку використання повітряного простору, управління використанням повітряного простору та обслуговування повітряного руху (далі - ОПР). Діяльність державних органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і підпорядкування, пов'язана з використанням повітряного простору, яка може загрожувати безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів, провадиться відповідно до вимог цього Положення в частині, що стосується порядку використання повітряного простору.

Відповідно до п. 93 Положення №401, в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.

Пунктом 94 Положення №401 визначено, що заборона та обмеження використання повітряного простору встановлюються за місцем, часом та висотою з таким розрахунком, щоб звести до мінімуму їх вплив на діяльність інших користувачів повітряного простору. Встановлення заборони та обмежень передбачає визначення частини повітряного простору, використання якої забороняється або обмежується відповідно до умов, визначених Украероцентром або РДЦ.

Згідно із п.п. 100-102 Положення №401, заборона використання повітряного простору встановлюється на постійній або тимчасовій основі.

Заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації.

Тимчасова заборона використання окремих частин повітряного простору встановлюється в інтересах користувачів, які подали відповідні заявки, з урахуванням пріоритетів, установлених цим Положенням, та принципів гнучкого використання повітряного простору відповідно до Європейської концепції гнучкого використання повітряного простору.

Інформація про тимчасову заборону використання повітряного простору доводиться Украероцентром та службою аеронавігаційної інформації до відома всіх користувачів повітряного простору.

Як вбачається з матеріалів справи, Державіаслужбою України було прийнято заборону використання повітряного простору шляхом опублікування NOTAM А0520/14 (заборонена зона над півостровом Крим) та А0482/14 (закритий аеродром; заборонена посадка/зліт на аеродром «Сімферополь»), які є елементом об'єднаного пакету аеронавігаційної інформації.

Відповідно до п. 5.1.1 розділу 5.1 глави 5 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції, NOTAM складається та видається негайно в тих випадках, якщо інформація, яка підлягає розповсюдженню, має тимчасовий та не триваючий характер, або у випадках введення в терміновому порядку важливих з експлуатаційної точки зору постійних змін або тимчасових змін, що носять довго триваючий характер, виключаючи широкий текстовий або/та графічний матеріал.

Згідно п. «n» пп. 5.1.1.1 п. 5.1 глави 5 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції, NOTAM складається та випускається по відношенню встановлення та, відповідної, ліквідації (включаючи початок та закінчення відповідної діяльності) заборонених зон, небезпечних зон та зон обмеження польотів або зміни статусу цих зон. При цьому, у главі 1 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції визначено, що заборонена зона - повітряний простір встановлених розмірів над територією або територіальним водами держави, в межах якого польоти повітряних суден заборонені.

У сулу пп. 5.2.1 п. 5.2 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції, за виключенням випадків, передбачених пунктами 5.2.3 та 5.2.4, кожний NOTAM містить інформацію, порядок викладення якої вказаний в форматі NOTAM, що міститься в додатку 6.

Підпунктами 5.3.1 та 5.3.2.1 п. 5.3 глави 5 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції встановлено, що NOTAM направляється по запиту. Для розсилання NOTAM по можливості використовується зв'язок AFS.

У відповідності до пп.пп. 6.1.1 та 6.1.2 п. 6.1 глави 6 Керівництва по службам аеронавігаційної інформації, затвердженої ІКАО, роз'яснюється положення підпункту 5.1.1 пункту 5 глави 5 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції та зазначається, що NOTAM має доповнювати АІР та є засобом оперативного розповсюдження інформації у всіх випадках, коли необхідно терміново попередити про якусь зміну або подію. NOTAM призначений в основному для завчасного розповсюдження інформації про подію, про яке зазначається, за виключенням випадків виходу із ладу технічних засобів, які неможливо передбачити завчасно.

Положеннями пп. 8.1.3 п. 8.1 глави 8 Додатку №15 «Служби аеронавігаційної інформації» до Конвенції зазначається, що членам льотного екіпажу надається коротка анотація діючих NOTAМ, маючих експлуатаційне значення, та інша інформація термінового характеру в формі складених відкритим текстом бюлетенів передпольотної інформації.

Отже, NOTAM встановлює межі заборонених для польотів зон, а члени повітряних суден мають з ними ознайомитись.

В свою чергу, представник позивача під час судового розгляду справи не заперечував факти польотів над півостровом Крим та факти зльоту/посадки на аеродром Сімферополь за період, вказаний у проколах. Водночас, посилався на те, що відповідач не приймав жодного рішення в паперовому вигляді (наказ, розпорядження), яким би затверджувалось NOTAM-повідомлення, тому позивач мав право не використовувати його під час проведення своїх польотів.

Разом з тим, суд вважає вищезазначені твердження представника позивача необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 45 ст. 1 ПК України, заборона використання повітряного простору України - обов'язкове для виконання рішення уповноваженого органу про заборону певним (окремим) користувачам провадити у визначеному районі діяльність, пов'язану з використанням повітряного простору України.

У даному випадку під поняттям «рішення уповноваженого органу про заборону» розуміється не оформлення окремим документом певного рішення, а вчинення певних процедурних дій, результатом чого є фіксування відповідного NOTAM-повідомлення в міжнародній базі аеронавігаційної інформації.

Водночас, організація обслуговування аеронавігаційною інформацією, яка надається на території України, а також у районах, в яких Україна несе відповідальність за обслуговування повітряного руху за межами своєї території, та встановлюють відповідні вимоги до цієї інформації, передбачена Правилами обслуговування аеронавігаційною інформацією, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №564 від 01.07.2004 року (надалі - Правила №564).

Відповідно до пп. 3.2.1.1 пп. 3.2.1 п. 3.2 глави 3 Правил №564, NOTAM складається і видається згідно з критеріями відбору елементів NOTAM одразу в тих випадках, коли інформація, що підлягає поширенню, носить тимчасовий і нетривалий характер, або у разі введення в терміновому порядку важливих з експлуатаційної точки зору постійних змін або тимчасових змін, що носять довготерміновий характер, крім великого текстового та/або графічного матеріалу.

Приписами пп.пп. 3.2.1.1 та 3.2.1.2 пп. 3.2.1 п. 3.2 глави 3 Правил №564 визначено, що NOTAM складається і випускається в тому числі і щодо нижченаведеної інформації: початок, припинення експлуатації аеродрому/вертодрому чи злітно-посадкової смуги або значна зміна режиму експлуатації; наявність джерел небезпеки для аеронавігації (у тому числі перешкоди, військові навчання, демонстраційні польоти та повітряні перегони, масові стрибки з парашутом за межами оголошених зон); встановлення або ліквідація (у тому числі початок або припинення відповідної діяльності) заборонених зон, небезпечних зон або зон обмеження польотів чи зміна статусу цих зон. Необхідність складання NOTAM може бути викликана, крім випадків, зазначених у підпункті 3.2.1.2 цих Правил, будь-якими іншими обставинами, що можуть вплинути на експлуатацію повітряних суден. У виняткових випадках за рішенням Державіаслужби України позапланові зміни елементів структури повітряного простору, що впливають на безпеку польотів, ефективність аеронавігації та на обслуговування повітряного руху, публікуються у вигляді NOTAM з урахуванням підпункту 3.1.5.3 цих Правил.

Згідно пп. 3.2.1.6 пп. 3.2.1 п. 3.2 глави 3 Правил №564, за винятком випадків, передбачених підпунктами 3.2.1.8 та 3.2.1.9 цих Правил, кожний NOTAM містить інформацію, передбачену форматом NOTAM (додаток 4). Інформація про вказані NOTAM повідомлення внесені до відповідної інформаційної системи. В пп.пп. 3.2.2.2 та 3.2.2.3 пп. 3.2.2 п. 3.2 глави 3 Правил №564 передбачено, що запит на видання NOTAM щодо планової інформації необхідно погодити з Державіаслужбою України. Термінова інформація про непередбачені події, які впливають на безпеку польотів та обслуговування повітряного руху, надсилається негайно з моменту встановлення факту виникнення події до служби аеронавігаційної інформації (надалі - CAI) у вигляді запиту на видання NOTAM (додаток 6) та до управління аеронавігації Державіаслужби України.

Відповідно до пп. 3.2.3.1 пп. 3.2.3 п. 3.2 глави 3 Правил №564, Державіаслужбі України належить виключне право визначати порядок публікації NOTAM.

Положеннями пп. 3.2.3.4 та 3.2.3.5 пп. 3.2.4 п. 3.2 глави 3 Правил №564 передбачено, що при потребі термінового видання NOTAM Украероцентр надає до органу міжнародних NOTAM (надалі - NOF) телеграфний запит на видання NOTAM не пізніше однієї доби до набуття чинності NOTAM. Зразки запитів на видання NOTAM наведені у додатку 3. Телеграфні запити авіапідприємств, що потребують негайного видання NOTAM, опрацьовуються у NOF протягом 1 години після їх отримання. У разі відсутності заперечень з боку відповідних управлінь/підрозділів Державіаслужби України NOTAM видається згідно з запитом авіапідприємства.

Відповідно до пп.пп. 3.2.4.1, 3.2.4.2 та 3.2.4.3 пп. 3.2.3 п. 3.2 глави 3 Правил №564, запити на видання NOTAM від управлінь/підрозділів Державіаслужби України, авіапідприємств або Украероцентру приймаються NOF, який є єдиним повноважним органом, відповідальним за складання, видання і розповсюдження NOTAM. NOF відповідає за своєчасне та коректне видання і розповсюдження NOTAM згідно з отриманим запитом. Запити на видання NOTAM, надані з порушенням встановленого цими Правилами порядку, до опрацювання не приймаються. Після отримання запиту на видання NOTAM, NOF перевіряє та обробляє його текст з метою видання NOTAM згідно з форматом NOTAM.

З метою упорядкування процедури, пов'язаної із дотриманням термінів і процедур обробки та публікації поправок в документи аеронавігаційної інформації, що визначені Правилами №564 наказом Державіаслужби України №142 від 29.07.2011 затверджено Методичні рекомендації щодо подання, розгляду, затвердження та публікації аеронавігаційної інформації (надалі - Методичними рекомендаціями №142).

Згідно п.п. 3.4 та 3.7 Методичних рекомендацій №142, після отримання запиту департаментом аеронавігації та зовнішніх зв'язків аналізується зміст отриманого запиту з метою визначення категорії наданої інформації відповідно до додатка 4 цих Методичних рекомендацій. Погодження здійснюється у якомога найкоротший термін (не пізніше 1 години після отримання запиту). Зразки запитів на видання NOTAM наведені у додатку №6.

У відповідності до п. 3.10 Методичних рекомендацій №142, під час погодження начальник відповідного департаменту/управління Державіаслужби України (чи особа, яка його заміщує) візує текст запиту, що є дозволом для публікації.

Отже, згідно вищенаведених положень Порядку №564 та Методичних рекомендацій №142, видання окремого документа в паперовому вигляді (наказ, розпорядження) про введення в дію NOTAM-повідомлення не передбачено. Таке введення здійснюється шляхом вчинення певних послідовно-погоджувальних дій, які своїм наслідком мають фіксування в міжнародній інформаційній системі відповідного NOTAM-повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, телеграмою Украероцентру (структурного підрозділу Украероруху), за підписом начальника Украероруху та начальника зміни, було направлено проект Запиту щодо видання NOTAM (закриття повітряного простору над півостровом Крим) до Державіаслужби України (Управління стандартів) та САІ (NOF), в якому просили прийняти рішення щодо погодження закриття повітряного простору над півостровом Крим. Вказаний Запит щодо видання NOTAM відповідає формі, яка затверджена в Додатку №6 до Методичних рекомендацій №142.

Даний запит було погоджено та видано NOTAM Ц0410/14 та А371/14. Дію зазначених NOTAMів було продовжено, а саме: NOTAM Ц0414/14 та A0375/14; NOTAM Ц0456/14 та А0416/14; NOTAM Ц0462/14 та A0422/14; NOTAM Ц0526/14 та A0482/14.

Крім того, від першого заступника Голови Державіаслужби України Гречко О.В. відправлена телеграма від 27.03.2014 року (завізована Директором Департаменту авіаційних перевезень та аеропортів Коршуком С.М.) до Служби аеронавігаційної інформації ДП обслуговування повітряного руху України (на адресу УККРЫОЫЬ) щодо продовження дії NOTAM Ц0462/14 p. з 18 год. 00 хв. 27.03.2014 року до 23 год. 59 хв. 26.06.2014, року в зв'язку із закриттям аеродрому «Сімферополь» з технічних причин до особливого розпорядження.

На виконання приписів Порядку №564 та Методичних рекомендацій №142, Державіаслужба України узгодила зміст отриманих запитів та, відповідно до наданих пояснень відповідача, вказані запити були завізовані уповноваженими керівниками структурних підрозділів відповідача.

Станом на дату проведення польотів повітряними суднами позивача, інформація про винесені NOTAM А0482/14 та А0520/14 були розміщені у Європейській базі аеронавігаційної інформації, що підтверджується як листами Міжнародної організації цивільної авіації (ІКАО) від 02.04.2014 року та Інформаційним бюлетенем EASA щодо безпеки від 03.05.2014 року, так і роздруківкою із міжнародної бази даних, в яких публікують NOTAM.

Інформація розміщена в NOTAM А0482/14 та А0520/14 свідчить про їх дію під час проведення зльотів/посадок повітряних суден позивача на аеродром «Сімферополь».

З огляду на вищевказане, суд погоджується із посиланням представника відповідача, що під час складення NOTAM-повідомлень Державіаслужбою України було дотримано порядок, передбачений Порядком №564 та Методичними рекомендаціями №142, а NOTAM А0482/14 та А0520/14 мали використовуватись пілотами Позивача під час здійснення польотів.

Як наслідок, є безпідставними посилання представника позивача про те, що відповідач зобов'язаний приймати окремий паперовий документ (розпорядження, наказ), яким оформлюється рішення про заборону використання повітряного простору. Також, є безпідставним посилання останнього про необхідність погодження відповідачем в Міністерстві юстиції України рішення про заборону використання повітряного простору.

У той же час, положеннями ст. 11 Конвенції передбачено, що за умови дотримання положень цієї Конвенції закони і правила Договірної держави, що стосуються допуску на її територію або відбуття з її території повітряних суден, зайнятих у міжнародній аеронавігації, або експлуатації і навігації таких повітряних суден під час їх перебування в межах її території, застосовуються до повітряних суден усіх Договірних держав без розрізнення їх національності і дотримуються такими повітряними суднами при прибутті, відбутті або під час перебування в межах території цієї Держави.

Більше того, згідно ч. 1 ст. 8 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про повітряне сполучення і співробітництво в галузі повітряного транспорту, підписаної 12.01.1994 року (дата набрання чинності 02.03.1995 року), закони та правила однієї Договірної Сторони, які регулюють приліт і виліт з її території повітряних суден, що здійснюють міжнародні польоти, або експлуатацію чи навігацію цих повітряних суден під час їх перебування в межах її території, будуть застосовуватися до повітряних суден авіапідприємств(а), призначених іншою Договірною Стороною

Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача про поширення на ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» прийнятих NOTAM А0482/14 та А0520/14, а також норм чинного законодавства.

Щодо посилання представника позивача про допущені порушення відповідачем під час винесення оскаржуваних постанов, а саме: без надання можливості позивачу надати свої заперечення та винесення останніх без рішень Комісії, суд зазначає наступне.

Так, представник позивача, посилаючись на положення наказу Державної авіаційної служби України від 16.02.2012 року №121 «Про створення Комісії з розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації та порушення вимог законодавства на повітряному транспорті», відповідно до якого було затверджено склад Комісії та визначено Положення про Комісію, зазначає про притягнення позивача до відповідальності без рішення даної Комісії.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 128 ПК України, справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, за результатами розгляду приймається постанова. Від імені уповноваженого органу з питань цивільної авіації розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 129 ПК України, підставою для розгляду справи про правопорушення в галузі цивільної авіації, які зазначені в статті 127 цього Кодексу, є протокол. Протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники. Справа про правопорушення в галузі цивільної авіації розглядається в п'ятнадцятиденний строк з дня одержання уповноваженим органом з питань цивільної авіації протоколу про правопорушення в галузі цивільної авіації.

Процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті встановлює Порядок накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України №637 від 26.12.2011 року (надалі - Порядок №637).

Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів авіаційної діяльності у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті.

У п.п. 3.1 та 3.2 глави 3 Порядку №637 визначено, що розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації Державіаслужба України, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації або постанова про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації. Від імені Державіаслужби України розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України.

Згідно наказу Державної авіаційної служби України від 16.02.2012 року №121 «Про створення Комісії з розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації та порушення вимог законодавства на повітряному транспорті» (надалі - Наказ №121), дана Комісія є постійно діючим дорадчим органом Державіаслужби України, який утворюється Державіаслужбою України для забезпечення здійснення своїх повноважень.

Таким чином, з контексту положень Наказу №121 вбачається, що вказана Комісія є дорадчим органом, який не передбачений ні положенням ПК України, ні положенням Порядку №637, тобто жодного посилання на необхідність проведення засідання Комісії, крім внутрішнього наказу відповідача (не зареєстрованого в Міністерстві юстиції України), в діючих нормативно-правових актах не зафіксовано.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем положень ПК України та Порядку №637 при винесенні оскаржуваних постанов.

Доводи позивача про позбавлення відповідачем представників позивача можливості надати власні пояснення з питань, порушених в протоколах про правопорушення у галузі цивільної авіації, суд також вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно пояснень представника позивача, листом №1.10-8036 від 21.07.2014 року відповідач повідомив позивача про необхідність з'явитись уповноваженого представника позивача для надання пояснень щодо виявлених фактів порушень порядку використання повітряного простору України в період з 05.04.2014 року до 18.06.2014 року. З метою з'ясування обставин щодо викладеної в даному листі інформації, 28.07.2014 року представники позивача з'явились до Державіаслужби України.

Саме в цей день (28.07.2014 року) були складені протоколи, на підставі яких, в подальшому, винесені оскаржувані постанови. У наявних у матеріалах справи копіях протоколів міститься відмітка про відмову представників позивача від ознайомлення із протоками та від надання зауважень до протоколів і дачі пояснень стосовно зафіксованих порушень.

Крім того, згідно матеріалів справи та пояснень представників сторін, заперечення до вказаних протоколів до моменту винесення відповідачем постанов про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації не направлялись.

Посилання позивача на порушення відповідачем положень Інструкції про розслідування порушень порядку використання повітряного простору України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України, Міністерства оборони України №50/18 від 27.01.2003 суд не приймає до уваги, оскільки вимоги цієї Інструкції стосуються питань службового розслідування порушень порядку використання повітряного простору, а не питання порядку притягнення до відповідальності за порушення у галузі цивільної авіації.

Щодо доводів позивача про допущення відповідачем процедурних помилок (зокрема, в постановах невірно сформульовано підстави для її винесення, безпідставно ідентифіковано повітряні судна позивача) та фіксацію недостовірних даних під час складення деяких протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації, які свідчать про накладення штрафних санкцій за правопорушення, які ними не вчинялись, суд зазначає наступне.

Позивач посилався на невідповідність обставин виявлених порушень в протоколі про правопорушення у галузі цивільної авіації (зліт/посадка на закритий аеродром), порушенням, за які винесені постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації (виконання рейсу без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України).

Відповідач пояснив, що зафіксована інформація в протоколі про правопорушення у галузі цивільної авіації та постанові про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації за своїм змістом не є невідповідністю, а є логічним фіксуванням вчиненого правопорушення із коректним правовим оформлення. Зокрема, останній зазначив, що зліт/посадка на аеропорт «Сімферополь», який був закритий та проліт над територією півострова Крим було вчинено під час дії NOTAM А0482/14 та А0520/14, у зв'язку із чим жодних погоджень дозволів на політ та заявки на використання повітряного простору України позивачу не надавались.

Представник відповідача під час судового розгляду справи наполягав на тому, що позивача притягнуто до відповідальності згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 127 ПК України, а саме: порушення правил та порядку використання повітряного простору України.

Як було зазначено вище, порядок організації та використання повітряного простору України юридичними і фізичними особами - користувачами повітряного простору, а також органами, що здійснюють контроль за дотриманням порядку використання повітряного простору, управління використанням повітряного простору та обслуговування повітряного руху визначений Положенням №401.

Главою 4 Положення №401 передбачено порядок подання заявок, видачі дозволів та визначення умов використання повітряного простору. Пунктом 56 Положення №401 визначено, що користувачі повітряного простору, заінтересовані у провадженні діяльності, зазначеної у пункті 3 цього Положення, повинні подати відповідну заявку на використання повітряного простору.

Згідно п.п. 57 та 58 Положення №401, подання заявок та видача дозволів на використання повітряного простору або анулювання заявок може здійснюватися за допомогою телеграфу, телефону, поштового зв'язку, телефаксу тощо. Користувачі повітряного простору зобов'язані мати прямий зв'язок (телеграф, телефон, телефакс або інші види зв'язку) з органами обслуговування повітряного руху (надалі - ОПР) та відповідними органами управління Повітряних Сил Збройних Сил. Форма розкладів та заявок на польоти цивільних повітряних суден, а також терміни їх подання визначаються Правилами надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України під час виконання міжнародних, внутрішніх та транзитних польотів, що затверджуються Мінінфраструктури та Міноборони.

Відповідно до п. 60 Положення №401, розклад регулярних внутрішніх та міжнародних польотів цивільних повітряних суден експлуатантів України та іноземних експлуатантів затверджується Державіаслужбою і надсилається до Украероруху (Украероцентру) та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил не пізніше ніж за 20 діб до введення його в дію.

Пунктом 61 Положення №401 закріплено, що органи управління Повітряних Сил Збройних Сил, Украероцентр здійснюють контроль за виконанням регулярних внутрішніх та міжнародних польотів, а також транзитних регулярних польотів та наданням органами ОПР послуг з обслуговування повітряного руху. З цією метою користувачі повітряного простору подають Украероцентру перелік повторюваних планів польотів не пізніше ніж за 14 діб до початку польоту, а зміни до цього переліку - за 7 діб до введення їх у дію. Украероцентр доводить перелік повторюваних планів польотів до районного диспетчерського центру (надалі - РДЦ) та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил.

Положеннями п.п. 74 та 75 Положення №401 закріплено, що дозвіл на виконання внутрішніх та міжнародних регулярних польотів з посадкою (вильотом) в Україні (з України) видається Державіаслужбою, а дозвіл на використання повітряного простору на підставі відповідної заявки після отримання дозволу на виконання польотів видається:

- Украероцентром: на виконання польотів поза межами повітряних трас у повітряному просторі більше ніж у двох районах польотної інформації; на провадження діяльності у повітряному просторі, яка потребує встановлення заборон або обмежень його використання; на провадження діяльності у повітряному просторі, яка потребує встановлення короткочасних обмежень його використання (в межах двох та більше районів польотної інформації); на виконання польотів для проведення пошуково-рятувальних робіт; на провадження діяльності у повітряному просторі, яка потребує встановлення короткочасних обмежень його використання в межах одного району польотної інформації тривалістю понад 2 год.; на виконання польотів повітряними суднами, які не обладнані засобами вторинної радіолокації; на провадження іншої діяльності у повітряному просторі більш як у двох районах польотної інформації;

- РДЦ: на виконання польотів поза межами повітряних трас у повітряному просторі одного або двох (суміжних) районів польотної інформації; на провадження діяльності у повітряному просторі, яка потребує встановлення короткочасних обмежень його використання тривалістю не більше ніж 2 год.; на провадження іншої діяльності у повітряному просторі одного або двох (суміжних) районів польотної інформації.

Згідно пунктом 76 Положення №401, також передбачено, що Украероцентр та РДЦ, отримавши заявку на використання повітряного простору, приймають відповідне рішення, про що інформують заявника. У разі затвердження заявки на використання повітряного простору Украероцентр та РДЦ повідомляють про прийняте рішення органи управління Повітряних Сил Збройних Сил.

Відповідно до абзацу 17 п. 2 Положення №401, дозвіл на використання повітряного простору - офіційне повідомлення про надання користувачеві повітряного простору дозволу для провадження діяльності у порядку, що визначається відповідним підрозділом органу об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України. Орган об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідний підрозділ, повноваження і діяльність якого пов'язані з організацією повітряного руху у повітряному просторі України та у міжнародному повітряному просторі, який перебуває під відповідальністю України.

У відповідності до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №1281 від 19.07.1999 року «Про створення об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України», головним оперативним підрозділом системи є Український центр планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху (Украероцентр).

Відповідно до п. 8.1 глави 8 Правил польотів цивільних повітряних суден у повітряному просторі України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №478 від 28.10.2011 року, дозвіл повинен бути отриманий до початку виконання контрольованого польоту або частини польоту, яка виконується як контрольований політ. Такий дозвіл запитується шляхом подання плану польоту до органу диспетчерського обслуговування повітряного руху .

Згідно пп. 3.3.1.1 та 3.3.1.2 п. 3.3.2 розділу 3.3 глави 3 Додатку 2 «Правила польотів» до Конвенції, інформація по відношенню до за планового польоту або частини польоту, підлягає направленню до органів, які обслуговують повітряний простір надається в формі плану польоту. План польоту надається до почату будь-якого польоту з перетином міжнародного кордону. При цьому, план польоту, серед іншої інформації включає в себе як індекс повітряного судна, правил виконання польотів, маршрут польоту, аеродром призначення.

На підставі поданого плану польоту орган ОПР видає дозвіл, що передбачено підпункту 3.6.1.1 пункту 3.6.1 розділу 3.6 глави 3 Додатку 2 до Конвенції та глави 4 Положення №401.

У листі ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» №407.07-289 від 28.07.2014 року зазначено, що Державіаслужба України погодила виконувати регулярні рейси Москва-Сімферополь та Сімферополь-Москва по розкладу. При цьому, вказано, що план польотів необхідно погоджувати із Украероцентром та ЦДС Державіаслужби України.

Водночас, у зв'язку з винесенням NOTAM-повідомленнями, якими було закрито політ над територією півострова Крим та заборонено експлуатацію аеропорту «Сімферополь», то жодних планів польотів погоджено не було, а дозволів на виконання польотів до аеропорту «Сімферополь» в період дії NOTAMів не видавалось.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що перед початком здійснення польотів позивач подав плани польоту за маршрутом, який проходив через навігаційні точки «FORMA» та «NALEG» (Маршрутна карта ІКАО). Однак, фактично політ був здійснений через навігаційну точку «RENAT», що підтверджено представником позивача під час розгляду справи.

З огляду на викладене, враховуючи наведені вище правові норми, суд приходить до висновку, що повітряні судна позивача, здійснюючи польоти за рейсами, які вказані у вищезазначених протоколах про правопорушення у галузі цивільної авіації, виконали їх не лише без подання відповідної заявки та отримання відповідного дозволу, а й із порушенням встановленої заборони, що відповідно до пп. 1 п. 118 Положення №401 є порушенням порядку використання повітряного простору.

Також, представником позивача під час судового розгляду справи наголошено, що відповідачем при складанні деяких протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації допущено ряд помилок, а саме:

- здійснення посадки рейсу №AFL1904 в один і той самий час двічі (у відповідності до протоколів №540 та №541);

- здійснення зльоту рейсу №AFL1821 в один і той самий час двічі (у відповідності до протоколів №335 та №336);

- не виконання рейсів 07.05.2014 року №AFL1920 та 02.05.2014 року №AFL1929;

- невірне зазначення «зльоту» та «посадки» щодо рейсів №AFL1824 28.04.2014 року (протокол №162), №AFL1849 18.05.2014 року (протокол №333), №AFL1822 17.05.2014 року (протокол №320), оскільки вказані рейси були за зворотними напрямами.

В свою чергу, представником відповідача з приводу вищезазначеного вказано про допущення технічних помилок в оформленні протоколів, що не впливають на зміст порушення.

Так, суд приймає до уваги, що наслідки процедурних порушень (у разі їх наявності взагалі) є різними. Процедурні порушення, допущені контролюючим органом при розгляді справи про правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки відповідні порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

Колегія суддів приймає до уваги, що протоколи, на підставі яких прийнято оскаржувані постанови, оформлялись відповідно до телеграм Украероцентру, в яких зазначаються номери рейсів. Крім того, вказані номери рейсів зафіксовані в постановах про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Щодо невідповідності інформації в протоколах про правопорушення у галузі цивільної авіації та постановах про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації рейси, а саме: фіксація авіарейсів, які фактично позивачем не виконувались, то в даному випадку суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що це також технічна описка, яка за своїм змістом абсолютно не впливає на зміст порушення, зокрема: в протоколах було невірно вказано «з закритого» замість «на закритий» аеродром та навпаки.

Колегія суддів також приймає до уваги, що розмір санкції в даному випадку був обраний в межах п. 1 ч. 1 ст. 127 ПК України, що відповідає змісту вчинено порушення, що зафіксовані в протоколах про правопорушення у галузі цивільної авіації та телеграмах Украероцентру (а саме: порушення правил та порядку використання повітряного простору України).

З приводу встановлення юридичної особи - суб'єкта авіаційної діяльності, повітряні судна якого здійснило політ (без подання відповідної заявки та отримання відповідного дозволу) та зліт/посадку на аеродром (який закритий), - суд погоджується з доводами представника відповідача про визначення власника таких повітряних суден за допомогою трилітерного індексу AFL.

Так, відповідно до поданої відповідачем інформації, що підтверджено представником позивача, авіакомпанії «Аерофлот» Міжнародною організацією цивільної авіації (ІКАО) присвоєно три літерний індекс AFL, що зафіксовано в Dос. 8585/166 ІКАО «Умовні позначення льотно-експлуатаційних агент, авіаційних органів та служб». Під даним індексом рейс може виконувати лише та авіакомпанія, якій він був присвоєний.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що є необґрунтованим посилання Позивача про некоректність визначення відповідачем приналежності певного повітряного судна лише на підставі трилітерного індексу AFL.

При цьому, суд звертає увагу, що протоколи №540 та №336, як і постанови винесені на підставі останніх, не є предметом розгляду у даній справі.

Щодо посилання позивача на відсутність повноважень у державних інспекторів Державіаслужби України на складання протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 129 ПК України передбачено, що протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники. Аналогічна норма зафіксована в пункті 2.2 Порядку №637.

Так, на підтвердження наявності у державних інспекторів Державіаслужби України повноважень на складання вказаних вище протоколів представник відповідача надав до матеріалів справи копії посадових інструкцій вказаних працівників, в яких зазначено що дані особи мають реалізовувати державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору, для чого вони мають право безперешкодної перевірки роботи суб'єктів та об'єктів авіаційної діяльності, у тому числі у іноземних, на території України.

Таким чином, вказані посадові особи мали повноваження на складання протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Предметом даного адміністративного позову є правомірність/протиправність постанов про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, які винесені уповноваженою на те посадовою особою Державіаслужби України. При прийнятті вказаної постанови уповноважена посадова особа діяла у відповідності з наданими повноваженнями та компетенцією, отже, вправі була всебічно перевірити всі обставини при розгляді справи про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Станом на час звернення з даним адміністративним позовом до суду та до моменту прийняття судового рішення у даній справі по суті, позивач не надав належних та допустимих доказів на спростування обставин щодо правомірності дій та наявності повноважень у відповідної особи при розгляді справи про правопорушення у галузі цивільної авіації, як і доказів з приводу оскарження таких дій.

Приписами ст. 126 ПК України передбачено, що за протиправні дії юридичні і фізичні особи, діяльність яких пов'язана з використанням повітряного простору України, розробленням, виготовленням, ремонтом та експлуатацією авіаційної техніки, здійсненням господарської діяльності в галузі цивільної авіації, обслуговуванням повітряного руху, забезпеченням безпеки авіації, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 ч. 1 ст. 127 ПК України, за правопорушення в галузі цивільної авіації, у разі порушення правил та порядку використання повітряного простору України, до юридичних осіб - суб'єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу від п'яти до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, санкції, що були застосовані відповідачем за кожним протоколом, у розмірі 8 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить 136 000,00 грн.) є обґрунтованими та застосовані із дотримання чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Приписами ч. 1 ст. 98 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Так, розмір та порядок сплати судового збору врегульовані Законом України «Про судовий збір», пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 якого зазначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлений судовий збір в розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Водночас, як вбачаться із матеріалів справи, позивачем було подано до Окружного адміністративного суду м. Києва 79 позовних заяв (№826/13163/14, №826/13166/14, №826/13171/14, №826/13180/14, №826/13183/14, №826/13184/14, №826/13188/14, №826/13193/14, №826/13195/14, №826/13197/14, №826/13202/14, №826/13207/14, №826/13210/14, №826/13217/14, №826/13220/14, №826/13222/14, №826/13224/14, №826/13225/14, №826/13231/14, №826/13233/14, №826/13238/14, №826/13240/14, №826/13241/14, №826/13242/14, №826/13244/14, №826/13248/14, №826/13254/14, №826/13264/14, №826/13265/14, №826/13266/14, №826/13268/14, №826/13280/14, №826/13282/14, №826/13283/14, №826/13286/14, №826/13292/14, №826/13294/14, №826/13300/14, №826/13301/14, №826/13305/14, №826/13310/14, №826/13320/14, №826/13330/14, №826/13333/14, №826/13339/14, №826/13346/14, №826/13347/14, №826/13354/14, №826/13361/14, №826/13363/14, №826/13386/14, №826/13393/14, №826/13413/14, №826/13415/14, №826/13416/14, №826/13421/14, №826/13448/14, №826/13482/14, №826/13500/14, №826/13504/14, №826/13535/14, №826/13550/14, №826/13554/14, №826/13560/14, №826/13760/14, №826/13768/14, №826/13784/14, №826/13795/14, №826/13838/14, №826/13858/14, №826/13876/14, №826/13893/14, №826/13905/14, №826/13908/14, №826/13938/14, №826/13940/14, №826/13946/14, №826/13970/14, №826/13975/14), за якими останнім сплачено 10 відсотків від розміру ставки судового збору (272,00 грн.) від загальної суми - 2 720,00 грн. Таким чином, позивачем не сплачено 90 відсотків від розміру ставки судового збору по кожній адміністративній справі, а саме: у розмірі 2 448,00 грн.

Враховуючи положення ст. 98 КАС України та ч. 2 та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з позивача підлягає стягненню решта суми судового збору по всім 79 адміністративним позовам, які подавались до Окружного адміністративного суду м. Києва в розмірі 193 392,00 грн. (2 448,00 грн. * 79 адміністративних справ).

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 98, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» в особі представництва ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» (адреса: 01023, м. Київ, вул. Саксаганського, 112а, ідентифікаційний код 20053725) судовий збір у розмірі 193 392,00 грн. (ста дев'яноста трьох тисяч трьохсот дев'яноста двох грн. 00 копійок) на р/р №4007, отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача - (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача - 820019, код класифікації доходів бюджету - 22030001, призначення платежу: «Судовий збір, за позовом ________ (П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), Окружний адміністративний суд міста Києва, ».

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.О. Скочок

Судді К.М. Кобилянський

Б.В. Санін