Справа № 808/947/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року (14 год. 45 хв.)Справа № 808/947/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

при секретарі судового засідання Стратулат С.В.,

за участю представників:

позивача - Барбашина С.В.,

відповідача - Шевченко Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Ліквідатора приватного підприємства «Виробнича фірма «Роса»

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Ліквідатор приватного підприємства «Виробнича фірма «Роса» (далі - ПП «ВФ «Роса», позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі -ДПІ у Ленінському районі, відповідач), в якому просить визнати протиправним рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.01.2015 щодо відмови у досягненні податкового компромісу позивачу по податковому повідомленню-рішенню від 01.12.2011 № та зобов'язати відповідача прийняти рішення про досягнення податкового компромісу з позивачем по податковому повідомленню-рішенню від 01.12.2011 № про донарахування податку на прибуток у розмірі 1 686 396 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема вказує, що відповідач протиправно відмовив позивачу у досягненні податкового компромісу із посиланням на строки давності, встановлені ст. 102 Податкового кодексу України. Зазначив, що на момент звернення до відповідача із заявою про намір досягнення податкового компромісу тривало судове оскарження податкового повідомлення-рішення, воно не було узгодженим. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши в запереченнях, що податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з ПДВ та з податку на прибуток. Вважає, що строки даності, встановлені ст. 102 ПК України минули, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), судом у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення сторін, судом установлені наступні обставини.

23.01.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про погодження податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 01.12.2011 № про донарахування ПП «ВФ «Роса» податку на прибуток. У заяві зазначено, що на час звернення податкове повідомлення-рішення є неузгодженим оскільки триває його судове оскарження.

Відповідач 30.01.2015 прийняв рішення №1632/10/10-017 про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу, відповідно до якого позивачу відмовлено у застосуванні процедури податкового компромісу. У вказаному рішенні зазначено, що період не підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу».

Вважаючи таке рішення протиправним позивач звернувся до суду.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» розділ ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено підрозділом 9-2 «Підрозділ 9-2. Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу».

Відповідно до п.1 підрозділу 9-2, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно із п.7 підрозділу 9-2, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Відповідно до п.11 підрозділу 9-2, податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Відповідно до приписів п.57.3 ПК України 57.3, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2014 у справі №2а-0870/12152/11 за позовом ПП «ВФ «Роса» до ДПІ у Ленінському районі податкове повідомлення-рішення від 01.12.2011 № скасоване.

На час звернення позивача до відповідача із заявою про погодження податкового компромісу та на час оформлення відповідачем оскаржуваного рішення від 30.01.2015, судове рішення у справі №2а-0870/12152/11 не набрало законної сили та перебувало у суді апеляційної інстанції. Тобто, податкове повідомлення-рішення не було узгоджене.

Ураховуючи викладені вище норми податкового законодавства, суд вважає, що оскільки на момент звернення позивача до відповідача із відповідною заявою та на момент відмови відповідача у застосуванні процедури податкового компромісу, податкове повідомлення-рішення не було узгоджене внаслідок процедури його судового оскарження, то застосування відповідачем для відмови приписів ст. 102 ПК України є протиправними, в силу приписів п.7 підрозділу 9-2.

Крім того, відповідно до п.7 підрозділу 9-2, досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу.

Тобто, у випадку оскарження податкового повідомлення-рішення у судовому порядку, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» не передбачена можливість відмови податкового органу у застосуванні податкового компромісу.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 30.01.2015 № 1632/10/10-017 про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу на підставі ст. 102 ПК України, а тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте, у судовому засіданні сторони повідомили суд, що Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 03 березня 2015 року винесено постанову, відповідно до якої апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та прокуратури Запорізької області задоволено, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2014 року у справі №2а-0870/12152/11 - скасовано, прийнято нову постанову та у задоволенні позову ПП «ВФ «Роса» до ДПІ у Ленінському районі про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.12.2011 №, - відмовлено.

Тобто, податкове повідомлення-рішення, після прийняття рішення судом апеляційної інстанції, набуло статусу узгодженого, граничний строк його сплати сплинув, а тому підстави для застосування податкового компромісу на час винесення судом рішення у цій справі, - відсутні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що у відповідача на момент винесення рішення від 30.01.2015 були відсутні законні підстави для відмови позивачу у досягненні податкового компромісу, у зв'язку із чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адіністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.01.2015 № 1632/10/10-017 про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу.

3.В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства «Виробнича фірма «Роса» судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник