Справа № 2а-15/11
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2015 рокусправа № 2а-15/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Мельника В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства

«Євраз - Дніпропетровський металургійний завод

імені Петровського»

на постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 27 листопада 2013 року

у справі № 2а-15/11

за позовом Публічного акціонерного товариства

«Євраз - Дніпропетровський металургійний завод

імені Петровського»,

вул. Маяковського, 3, м. Дніпропетровськ, 49064;

до відповідача Дніпропетровської міської ради,

пр. Карла Маркса, 75, м. Дніпропетровськ,49000;

третя особа Спеціалізована Державна податкова інспекція

з обслуговування великих платників податків

у місті Дніпропетровську

Міжрегіонального головного управління Міндоходів,

пр. Кірова, 57, м. Дніпропетровськ, 49600;

про визнання рішення протиправним та його скасування, -

встановив: Публічним акціонерним товариством «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Спеціалізована Державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у місті Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, подано позов до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13 серпня 2008 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 «Про комунальний податок».

Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська (суддя Шевцова Т.В.) своєю постановою від 27 листопада 2013 року у позові відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що міська рада має право самостійно встановлювати механізм та порядок справляння комунального податку. Розмір комунального податку встановлено міською радою в межах граничного розміру ставки, визначеної Декретом Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» від 20 травня 1993 року N 56-93.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського», Позивач, вказує на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що в силу приписів статті 15 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» від 20 травня 1993 року N 56-93 граничний розмір комунального податку не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Виходячи з форми розрахунку комунального податку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2003 року N 625, ставка податку у розмірі 10,20 грн. буде більшою встановленої Декретом Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» від 20 травня 1993 року N 56-93 граничного розміру.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення. У позові відмовити.

В засіданні, відкритому 04 грудня 2014 року, оголошувалася перерва.

Після перерви, процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні сторони не скористались. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини справи: Рішенням Дніпропетровської міської ради V скликання від 13 лютого 2008 року № 35/28 внесені зміни до рішення міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 «Про комунальний податок» та викладено пункт 2.2 в наступній редакції: « 2.2 Розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн., що становить 5% від річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян (17,00 грн. х 12 = 240,00 грн.).

Визнання протиправним рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13 серпня 2008 року стало предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 затверджено Положення про комунальний податок.

Пунктом 2.1 вказаного Положення встановлено, що об'єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходу громадян і середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному місяці.

В цьому ж пункті встановлено, що граничний розмір місячного податку не повинен перевищувати 10% річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13 лютого 2008 року № 35/28 внесені зміни до рішення Дніпропетровської міської ради від 30 липня 2003 року № 6/11 «Про комунальний податок» та пункт 2.2 його Додатку викладено у наступній редакції: «Розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн., що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17,00 грн. х 12 = 204,00грн.)».

Статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, наділені повноваженнями щодо прийняття рішень, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

При цьому вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування, можуть приймати нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Оскаржуване рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 № 35/28 розраховане на неодноразове застосування, має локальний характер та містить обов'язкові приписи для широкого кола осіб, а відтак має ознаки нормативного акту.

Порядок оскарження нормативно-правових актів визначений статтею 171 КАС України, за правилами частини третьої якої у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов'язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Відповідно до матеріалів справи, постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 серпня 2009 року у справі № 2а-125/09, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2010 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог Аудиторської фірми «Аудит Компас» у формі приватного підприємства до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Державна податкова інспекція у Кіровському районі міста Дніпропетровська, про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 від 13.02.2008р. «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003р. № 6/11 «Про комунальний податок».

У вказаній справі № 2а-125/09, вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 № 35/28, яким внесені зміни до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок», суд дійшов висновку, що Дніпропетровською міською радою правомірно визначено податковим періодом з комунального податку квартал та встановлено, що об'єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений, виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному періоді, оскільки встановлення механізму справляння, порядку сплати місцевих податків та зборів віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. Крім цього, чинним законодавством не визначено період, за який розмір комунального податку не повинен перевищувати 10% річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, при цьому граничний розмір місячного комунального податку встановлений спірним рішенням, який у розрахунку 17грн. х 20% складає 3,40 грн. за одного працівника на місяць, не перевищує граничний розмір податку, тобто 20,4 грн. (10% річного фонду оплати праці), встановлений чинним законодавством.

Таким чином, на час розгляду даної справи є така, що набрала законної сили постанова Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.08.2009р. у справі № 2а-125/09, якою встановлені обставини відповідності вимогам законодавства оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування та визнано правомірним оскаржуване рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008р. № 35/28.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідним рішенням встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі.

Оскільки судовим рішенням в адміністративній справі судом встановлено правомірність оскаржуваного рішення Дніпропетровської міської ради від 13 лютого 2008 року № 35/28, зазначені обставини не доказуються при розгляді даної справи.

В межах апеляційної скарги підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у справі № 2а-15/11 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Л.М. Нагорна