Справа № 826/20100/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Федотова І.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванті Груп» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванті Груп» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 10.12.2014 року №006192201.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведена реальність господарських операцій позивача з його контрагентами.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено перевірку ТОВ «Аванті Груп» за результатами якої 28.11.2014 року складено акт №9716/26-51-22-01/30440060 про результати документальної невиїзної перевірки з питань фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «Прод-Ресурс» () за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року.

Актом встановлено порушення п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого підприємством занижено суму ПДВ за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року у розмірі 72 237 грн., яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду (р.27), а саме за липень 2014 року - 72 237грн.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що висновок відповідача про порушення позивачем податкового законодавства обґрунтований тим, що на підставі даних системного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів виявлено наявність розбіжностей, які виникли внаслідок невизнання контролюючим органом податкових зобов'язань контрагента ТОВ «Аванті Груп» - «Прод-Ресурс».

Також у акті перевірки зазначено, що до ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві надійшов акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.09.2014 року №2639/26-55-22-22-07 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Прод-Ресурс» з питань правильності обчислення податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, яким встановлено, що фінансово - господарська діяльність контрагентів здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином їх цивільної праводієздатності, фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ «Аванті Груп» та контрагентами є фіктивними правочинами, та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами.

Крім того, у акті встановлено відсутність ТОВ «Прод-Ресурс» за юридичною адресою: м. Київ, вул. Чегоріна, 49, приміщення 82, офіс 1.

На підставі висновків акту від 28.11.2014 року №9716/26-51-22-01/30440060 ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві 10.12.2014 року прийняло податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 108 355,50 грн., у тому числі основний платіж - 72 237 грн. та штрафні санкції - 36 118,50 грн.

Вважаючи, що дане податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем протиправно, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, одним із видів діяльності позивача є здійснення оптової торгівлі запасними частинами до вантажних автомобілів іноземного походження. Продаж запасних частин проводиться компаніям, які, в свою чергу, здійснюють їх роздрібну торгівлю, станціям технічного обслуговування і автотранспортним підприємствам, які встановлюють їх на власні автомобілі для здійснення господарської діяльності. З метою збільшення товарообігу, підвищення обсягів продажу запасних частин товариство безперечно зацікавлене в знаходженні нових постачальників, котрі, в свою чергу, надають TOB «Аванті Груп» відстрочку платежу та знижки на придбаний товар, що дає можливість надати відстрочку платежу покупцям TOB «Аванті Груп» та сприяє збільшенню обсягів продажу продукції без залучення кредитних коштів.

Саме з цією метою Позивачем і був укладений договір з ТОВ «Прод-Ресурс» №ТО-15/2014 на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт, відповідно до якого виконавець зобов'язується надавати послуги з технічного обслуговування і ремонту (надалі - Сервісне обслуговування) транспортних засобів Замовника (надалі - Послуги та/або Роботи) згідно доданого списку з вказівкою у ньому типів і моделей, номерів шасі і державних реєстраційних номерів транспортних засобів, а також з поставки запасних частин та матеріалів, а Замовник зобов'язується приймати та оплачувати надані роботи та виконані послуги. Місце надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів: територія Виконавця/Замовника за погодженням Сторонами.

На виконання умов вказаного Договору ТОВ «Прод-Ресурс» виписані видаткові та податкові накладні: №4 від 01.07.2014 року, №5 від 01.07.2014 року, №92 від 03.07.2014 року, №119 від 07.07.2014 року, №120 від 07.07.2014 року, №141 від 09.07.2014 року, №142 від 09.07.2014 року, №166 від 11.07.2014 року, №167 від 11.07.2014 року, №182 від 15.07.2014 року, №183 від 15.07.2014 року, №192 від 17.07.2014 року, №193 від 17.07.2014 року, №218 від 21.07.2014 року, №224 від 22.07.2014 року, №234 від 24.07.2014 року, №241, 242 від 25.07.2014 року, №257 від 28.07.2014 року, №280 від 29.07.2014 року, №309, 310, 81, 82, 83 від 31.07.2014 року всього на суму 433 424,43 грн., з яких - 72 237,41грн. - ПДВ.

Вказану суму ПДВ позивач включив до складу податкового кредиту.

Акти виконаних робіт замовника включають в себе як запасні частини, які були використані при ремонті автомобілів, так і проведені роботи (надані послуги).

Заборгованість за відвантажений товар (надані роботи, послуги) за перевіряємий період відсутня.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що господарські операції позивача з контрагентом підтверджені всіма необхідними і належними первинними документами: укладеними договорами, видатковими накладними за вказаним договором, податковими накладними.

Вказані видаткові та податкові накладні містять усі необхідні реквізити, передбачені ст. 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: посилання на номер та дату договору, відповідно до якого складено ці накладні, містять назву постачальника та покупця, їх посади; містять перелік проданого товару, містять підписи уповноважених представників сторін та печатки підприємств. Акти виконаних робіт дають змогу визначити види здійснених ремонтних робіт.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, які містять видаткові та податкові накладні, а також не зазначав про невідповідність вказаних первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов'язкових реквізитів.

Відповідно до п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України - не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України - база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1 названого Закону - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту та відповідати господарській меті підприємства.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору та в період його виконання, відомості в Єдиному державному реєстрі з приводу реєстрації як позивача, так і його контрагента були чинні.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» - якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як вбачається з матеріалів справи, угоди, які укладені між позивачем та ТОВ «Прод-Ресурс» не визнані судом недійсними, їх недійсність прямо не встановлена законом, у зв'язку з чим існує презумпція правомірності вказаних правочинів, а також наявність взаємних прав та обов'язків сторін за такими угодами.

Контрагент позивача мав необхідну цивільну правоздатність, чинну державну реєстрацію, реєстрацію платника податку на додану вартість та не був позбавлений права укладати будь-які угоди у відповідності з чинним законодавством України.

З аналізу наявних у матеріалах справи документів вбачається, що доводи податкового органу про фіктивність правочинів позивача укладених з його контрагентом та відсутність факту здійснення господарських операцій з цим контрагентом ґрунтуються на припущеннях та не були доведені належними і допустимими доказами по справі.

Зокрема, податковим органом не надано доказів: припинення ТОВ «Прод-Ресурс», як юридичної особи, визнання недійсними господарських договорів укладених між TOB «Аванті Груп» та його контрагентом - ТОВ «Прод-Ресурс», порушення кримінального провадження відносно посадових осіб контрагента та позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи податкового органу з приводу наявності акту від 01.09.2014 року №2639/26-55-22-22-07 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Прод-Ресурс», оскільки в ньому не досліджувалась правильність формування показників податкової звітності.

Крім того, відповідно до п. 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22 квітня 2011 року - у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово - господарських відносин суб'єктів господарювання.

Колегія суддів також звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч зазначеним вимогам відповідач не підтвердив правомірності висновків, викладених у акті та законність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з TOB «Прод-Ресурс» (), а висновки акта перевірки про порушення TOB «Аванті Груп» п.198.6, ст. 198 ПК України та заниження податку на додану вартість в сумі 72 237 грн., в т.ч. по періодам: липень 2014 року - 72 237 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, податкове повідомлення-рішення прийняте ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.12.2014 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Вищевикладене судом першої інстанції не було враховано під час вирішення справи по суті, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та є підставою для скасування рішення.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванті Груп» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванті Груп» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2015 року - скасувати та прийняти нову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 10.12.2014 року №.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, тобто з 31.03.2015 року, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: І.В. Федотов

О.І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 31.03.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Федотов І.В.

Шурко О.І.