Справа № 287/58/14-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Волощук В.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" березня 2015 р. Справа № 287/58/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Зарудяної Л.О.

Євпак В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "19" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дійі неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання дій УПСЗН Олевської районної державної адміністрації Житомирської області протиправними та зобов'язання останнього здійснити йому перерахунок та виплату допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014р. по 30.11.2014р. ( з урахуванням уточненої позовної заяви).

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 19.01.2015р. позов задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської РДА в Житомирській області щодо невиплати позивачу в повному розмірі допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік» за період з 08.12.2014 року по 03.08.2014 року.

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області звернулось до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в позові.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 постійно проживає в с. Сущани, Олевського району Житомирської області. Територія, на якій проживає позивач, а саме с. Сущани, Олевського району Житомирської області відповідно до "Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1061 від 23 липня 1991 року - відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Довідка Сущанської сільської ради Олевського району від 05.12.2014р. свідчить про те, що позивач отримував з січня 2014 року по листопад 2014 року щомісячно грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства в диференційованому розмірі в сумі 2,10 грн.

Позивач отримує виплати відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Згідно, ст. 37 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що порядок обчислення щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, визначається Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України на виконання вказаного положення ст. 37 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" прийнято постанову від 26.06.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 23.11.2011 року. У відповідності до вказаної постанови КМ України, позивачу провадиться нарахування і виплата щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема в зоні гарантованого добровільного відселення виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати.

Будь-яких законодавчих обмежень щодо застосування вказаних норм і положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як це було в 2011-2013 роках у 2014 році не має. Тобто, Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п. 1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди, під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі й на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України, закону про Державний бюджет на відповідний рік та інших законів України.

Метою і особливістю Закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Фінансування компенсаційних виплат, доплат та різних видів допомоги, передбачених Законом, здійснюється відповідно до обсягів, затверджених законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто виконання Закону повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету.

Слід зазначити, що частиною другою статті 95 Конституції України визначено, що виключно Законом України про Державний бюджет визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а стаття 63 Закону закріплює норму, якою стверджується, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а УПФУ - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного Бюджету України.

Разом з тим, слід зазначити, що Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені. Зазначені обмеження були встановлені пізніше з 03.08.2014 року.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року була чинною і підлягала застосуванню ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до якої, громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема в зоні гарантованого добровільного відселення виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати. Зазначена стаття діла до зупинення її дії, тобто до 03.08.2014 року, тому такі виплати у зазначеному розмірі виплачувались до зазначеної дати не в розмірі визначеному законом.

Оскільки відповідач здійснював відповідні виплати позивачу в порушення наведених норм Закону, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обов'язок донарахування позивачу недоплачених сум пенсії.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції невірно визначив дату, з якої зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, а саме - з 08.12.2014р.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Встановлено, що позивач звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з вказаним позовом 08 грудня 2014 року, зв"язку з чим, виходячи із вимог ч.2 ст.99 КАС України, він має право на перерахунок виплат не з 08.12.2014р. р., а з 08.06.2014р.

Позовні вимоги за період з 01.01.2014р. по 07.06.2014 р. включно слід залишити без розгляду у відповідності до вимог ч.2 ст.99 та ч.1 ст.100 КАС України, так як пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позовних вимог без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що 31.07.2014 року прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 1622-VII, який набрав чинності 03.08.2014 року.

Вказаним Законом прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнено пунктом 6-7, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди, під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі й на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України, закону про Державний бюджет на відповідний рік та інших законів України.

Слід зазначити, що частиною другою статті 95 Конституції України визначено, що виключно Законом України про Державний бюджет визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а стаття 63 Закону закріплює норму, якою стверджується, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відтак, в задоволенні позовних вимог за період з 04.08.2014р. по 30.11.2014р. слід відмовити, застосовуючи постанову КМУ № 1210 від 23.11.2011 року.

Таким чином, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Ухвалою судді Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014 року відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по справі. Судовий збір підлягає стягненню з апелянта у розмірі 36,54 грн. за наступними реквізитами: рахунок 1002, найменування отримувача УДКСУ у м. Житомирі, банк отримувача ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039, код ЄДРПОУ отримувача 38035726, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: судовий збір за позовом ____ ( П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), ЖААС, код 37446362, код платника - платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ.

Керуючись ст.ст. 99,100, 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від "19" січня 2015 р. скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської РДА в Житомирській області щодо невиплати позивачу в повному розмірі допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік» за період з 08.06.2014 року по 03.08.2014 року.

Позовні вимоги за період з 01.01.2014р. по 07.06.2014р. залишити без розгляду.

В задоволенні позову за період з 04.08.2014р. по 30.11.2014р. відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 36,54 грн. за наступними реквізитами: рахунок 1002, найменування отримувача УДКСУ у м. Житомирі, банк отримувача ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039, код ЄДРПОУ отримувача 38035726, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: судовий збір за позовом ( П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), ЖААС, код 37446362, код платника - платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Л.О. Зарудяна

В.В. Євпак

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області вул. Привокзальна, 5,м. Олевськ,Житомирська область,11002

4-третій особі: - ,