Справа № 804/9399/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2014 р. Справа № 804/9399/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Жижиній К.П.
представника позивача Зуєвої Н.В.
представника відповідача Гагарського А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кранмонтажсервіс» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач неправомірно встановив в акті відсутність реального здійснення операцій з придбання послуг на підставі договору субпідряду №135 від 01.10.2013 року, укладеного між позивачем та ТОВ «МПВ-Україна». Посилався на наявність належним чином складених первинних документів, що підтверджують реальність господарських операцій з даним контрагентом у періоді, що перевірявся. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.
Представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, пояснення свідків, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кранмонтажсервіс» зареєстроване 26 вересня 2002 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради та знаходиться на обліку в Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
Видами економічної діяльності ТОВ «Кранмонтажсервіс»» є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, установлення та монтаж машин і устаткування в магазинах, інші спеціалізовані будівельні роботи і неспеціалізована оптова торгівля.
З 11.02.2014 року по 17.02.2014 року на підставі наказу №144 від 10.02.2014 року Криворізькою північною об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проводилась документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «МПВ-Україна» та їх подальшої реалізації за період з 01.11.2013 по 30.11.2013 р.р.
24 лютого 2014 року відповідачем було складено акт №23/22.01/32098115 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Кранмонтажсервіс» з питань придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «МПВ-Україна» та їх подальшої реалізації за період з 01.11.2013 по 30.11.2013 р.
Перевіркою ТОВ «Кранмонтажсервіс» встановлено порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 ст.186, пункту 187.1 ст.187,пункту 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, за перевірений період, у результаті чого завищено податковий кредит за листопад 2013 року на суму ПДВ 272 029,22 грн, завищено податкові зобов'язання за листопад 2013 року на суму ПДВ 377 940,72 грн.
Позивач, не погодившись з висновками акту перевірки, подав скаргу до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яке відповіддю №4476/22.02/10 від 21.03.2014 року змінило висновки акту перевірки, виклавши порушення в наступній редакції: пункти 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункт 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а саме відсутність факту здійснення господарських операцій підприємством ТОВ «Кранмонтажсервіс» в результаті чого завищено податковій кредит за листопад 2013 року на суму ПДВ 272 029,22 грн.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
За результатами розгляду скарги було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «МПВ-Україна» та їх подальшої реалізації за період з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року, якою підтверджено попередні висновки перевірки.
Рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №3787/10104-36-10-08-09 від 19.06.2014 висновки акту перевірки щодо завищення податкового кредиту визнано правомірними, а податкове повідомлення-рішення Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції від 31.03.14 № було залишено без змін.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податковий орган визначив здійснення ТОВ «Кранмонтажсервіс» операцій з ТОВ «МПВ - Україна», які не направлені на реальне настання правових наслідків, про що свідчить неможливість підтвердити реальність проведених господарських відносин між ТОВ «Кранмонтажсервіс» та ТОВ «МПВ-Україна».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд погоджується з зазначеними висновками відповідача, з огляду на нижченаведене.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, в тому числі формування податкового кредиту, визначається Податковим кодексом України.

Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією, згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 01.10.2013 року позивачем ТОВ «Кранмонтажсервіс» (Замовник) було укладено договір №135 з ТОВ «МПВ Україна» (Підрядник) предметом якого є виконання комплексу робіт з ремонту під'їзної дороги до ж/д колії з матеріалів підрядника (ТОВ «МПВ-Україна»).

Відповідно до пункту 3.1 .1 та 3.1.2 умов даного договору, підрядник зобов'язується проводити роботи якісно і в обсягах, згідно з проектно-кошторисною документацією та технічною документацією, виконувати роботи своїми інструментами та механізмами, замовник (ТОВ «Кранмонтажсервіс») в свою чергу зобов'язується забезпечити підрядника проектно-кошторисною документацією.

Відповідно до пунктів 4.1 та 5.1 договору, при завершенні роботи на об'єктах підрядник надає замовникові акт виконаних робіт в типовій формі №КБ-2в, оформлений у двосторонньому порядку, але не пізніше 25 числа звітного місяця. Оплата замовником виконаних підрядником робіт проводиться на підставі актів виконаних робіт по типовій формі №КБ-2в та довідки по формі №КБ-3, оформлених у двосторонньому порядку і розрахунків доданих до них, шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок підрядника.

ТОВ «МПВ Україна» на адресу позивача було виписано податкові накладні №1710 від 01.11.2013 року, №1711 від 01.11.2013 року, №1729 від 04.11.2013, №1730 від 04.11.2013 року, №1754 від 05.11.2013 року, №1781 від 06.11.2013 року, №1799 від 07.11.2013 року, №1832 від 08.11.2013 року, №1833 від 08.11.2013 року, №1864 від 11.11.2013 року, №1865 від 11.11.2013 року, №1887 від 12.11.2013 року, №1914 від 13.11.2013 року, №1937 від 14.11.2013 року, №1972 від 15.11.2013 року, №1973 від 15.11.2013 року, №1998 від 18.11.2013 року, №1999 від 18.11.2013 року, №2025 від 19.11.2013 року, №2051 від 20.11.2013 року, №2083 від 21.11.2013 року, №2102 від 22.11.2013 року, №2103 від 22.11.2013 року, №2141 від 25.11.2013 року, №2142 від 25.11.2013 року, №2162 від 26.11.2013 року, №2192 від 27.11.2013 року, №2212 від 28.11.2013 року, №2241 від 29.11.2013 року на суму 1 632 175,32 грн., в т.ч. сума ПДВ 272 029,22 грн., яка була віднесена позивачем до податкового кредиту відповідного періоду.

Податковому органу та до суду були надані акти виконаних робіт та акти вартості виконаних робіт загальна сума за якими у листопаді склала 1 632 175,32 грн. в т.ч. ПДВ 272 029,22 грн.

ТОВ «МВП Україна» на адресу ТОВ «Кранмонтажсервіс» за листопад 2013 року були виписані рахунки на загальну суму 1 632 175, 32 грн., в т.ч. сума ПДВ 272 029,22 грн.

В судовому засіданні було встановлено, та підтверджено поясненнями представника позивача, що вартість виконаних ремонтних робіт за листопад 2013 року позивачем не була оплачена.

При цьому, суд звертає увагу, що у вищезазначеному договорі та актах виконаних робіт за листопад 2013 року, не вказана адреса місцезнаходження предмета договору (під'їзна дорога до ж/д колії) на якій проводилися ремонтні роботи.

Позивачем зазначено, що надані ТОВ «МПВ-Україна» послуги було використано для ремонту з/д тупіку виробничої бази, що орендується позивачем у ТОВ КМЮ» (Орендодавець) за адресою місто Кривий Ріг, вул. Домобудівна, 11, на підставі договору оренди №3 від 01.02.2012 року.

При цьому, відповідно до пункту 7.1 договору оренди, орендар - ТОВ «Кранмонтажсервіс» бере на себе зобов'язання здійснювати за власний рахунок капітальний та поточний ремонт майнових об'єктів виробничої бази, що орендується, протягом строку оренди, при цьому письмово заздалегідь отримати відповідний дозвіл орендодавця.

Позивачем до суду таке письмове погодження від орендодавця надане не було, а було зазначено про усну форму такого погодження, що суперечить умовам договору та не має жодного документального підтвердження.

Окрім того, неможливо встановити походження матеріалів, які були використані в ході виконання робіт, які згідно п.1.2 договору виконуються з матеріалів підрядника. Судом також встановлено, що в актах виконаних робіт за формою КБ-2в не закладені витрати пов'язані з відрядженням працівників підприємства «МПВ-Україна» (витрати на проїзд, харчування, проживання) та перевезення техніки до місця проведення робіт, які мають буди відображені оскільки, відповідно до пункту 3.1 договору, саме на підрядника покладено обов'язок виконання робіт своїми інструментами та механізмами, зокрема виконувати перевезення робітників до місця виконання робіт своїми силами і за свій рахунок.

Позивачем, зокрема не надано проектно-кошторисну документацію та технічну документацію, відповідно вимог пункту 3.1 та 3.2 договору, згідно якої мали проводитись такі підрядні роботи.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Кранмонтажсервіс» Кеда Андрій Олександрович підтвердив реальність здійснених господарських операцій ТОВ «МПВ-Україна» та зазначив, що позивачем безпосередньо контролювався хід виконання робіт підрядником. Роботи було виконано механізмами та працівниками ТОВ «МПВ-Україна». Об'єкт робіт - під'їзна дорога до ж/д колії, безпосередньо використовується позивачем у здійсненні господарської діяльності.

Допитаний в судовому засіданні директор товариства з обмеженою відповідальністю «МПВ-Україна» ОСОБА_4 пояснив, що його підприємством дійсно були виконані підрядні роботи по об'єкту ремонт під'їзної дороги до ж/д колії на замовлення ТОВ «Кранмонтажсервіс». Такі роботи були виконані підприємством силами найманих працівників та найманими транспортними засобами та механізмами, які директор ТОВ «МПВ-Україна» знаходив, зокрема через мережу Інтернет. Пояснив, що письмових договорів не укладав, розрахунків за отримані роботи та послуги від таких осіб, у безготівковій формі не проводив, зазначити дані таких осіб не може. Документів на підтвердження вказаного надати не може, оскільки такі не складались. Куди було вивезено його підприємством будівельне сміття у кількості декількох сотень тонн не може пояснити. Документів по взаємовідносинам з позивачем за наданими роботами та використаними матеріалами надати не може, оскільки окрім наданих позивачем документів, інші підприємством не складались.

Суд, критично ставиться до тверджень свідка ОСОБА_4 про фактичне виконання (реальне) підрядних робіт на користь ТОВ «Кранмонтажсервіс» у листопаді 2013 року, оскільки останнім не надано жодної конкретної інформації, щодо робітників, найманих транспортних засобів та механізмів, використаних матеріалів, ПММ та інших витрат, зокрема включених до відомостей, не надано жодного письмового доказу на підтвердження своїх слів.

Первинні документи, щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «МПВ-Україна», останнім також не було надано і податковому органу на його письмовий запит під час проведення перевірки позивача.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «МПВ-Україна», а відтак суд погоджується з висновками податкового органу, що такі операції не створили настання реальних правових наслідків.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу про завищення податкового кредиту та заниження податку на додану вартість за зазначеними операціями та правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено правомірно, в зв'язку з чим адміністративний позов ТОВ «Кранмотанжсервіс» не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання судового збору, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 1 січня 2014 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 гривень.

Ставки сплати судового збору встановлено частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки сума майнових вимог, з якими позивач звернувся до суду, складає 408 044,00 грн., то сума судового збору у відповідності до зазначеної норми становить 4872,00 грн.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Відповідно до платіжного доручення № 711 від 25.06.2014 позивач сплатив судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Враховуючи, результат розгляду адміністративної справи та вищезазначені правові норми, з позивача підлягає стягненню на користь Державного бюджету України решта суми судового збору в розмірі 4384,80 грн.

Керуючись статями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кранмонтажсервіс" - відмовити повністю.

Стягнути з ТОВ "Кранмонтажсервіс" на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4384,80 грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2014 року.

Суддя С.І. Озерянська