Справа № 1570/3669/2012
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/3669/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Смірнової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.09.2010 року №/0 та №/0,-

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (правонаступник - Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області), в якому просив визнати протиправними дії ДПІ у Суворовському районі м. Одеси щодо визначення сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, з податку з доходів фізичних осіб-підприємців та сум штрафних (фінансових) санкцій з податку на рекламу та визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.09.2010 року №/0, яким ФОП ОСОБА_4 визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 326 335,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 163 171,00 грн., та від 27.09.2010 року №/0, яким ФОП ОСОБА_4 визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 121 228,34 грн. та від 27.09.2010 року №/0, яким ФОП ОСОБА_4 визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 020,00 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року, вищезазначений адміністративний позов задоволений частково, а саме: визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби №/0 від 27.09.2010 року, яким ФОП ОСОБА_4 визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 326 335,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 163 171,00 грн., №/0 від 27.09.2010 року, яким ФОП ОСОБА_4 визначено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі 121 228,34 грн., №/0 від 27.09.2010 року, яким ФОП ОСОБА_4 визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 020,00 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у справі №1570/3669/2012 скасовано в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.09.2010 року №/0, від 27.09.2010 року №/0 та від 27.09.2010 року №/0. В частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.09.2010 року №/0, від 27.09.2010 року №/0 справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.09.2010 року №/0 у позові відмовлено. В решті постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2013 року у справі № 1570/3669/2012 залишено без змін.

В обґрунтування позову зазначено, що 08 вересня 2010 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства СПД - ФС ОСОБА_4 за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року. За наслідками перевірки складено акт від 08.09.2010 року №5004/17-1/НОМЕР_1, в якому податковим органом зазначається про порушення позивачем вимоги п. 3.1.3 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992 року, пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4, пп. 9.12.2, пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України №889-ІУ від 22.05.2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб», пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168-97ВР та ст. 11 Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.1993 р. №56-93 «Про місцеві податки та збори», п. 5 Положення про податок з реклами, затвердженого рішенням ОМР від 04.02.2004 року №2231-ХХІУ «Про внесення змін та доповнень до рішення ОМР №2725-ХХІІ від 15.10.2001 року «Про встановлення місцевих податків, зборів і розмірів їх ставок в межах, визначених законом та пп. 4.14.б п. 4.1 ст. 4 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами». На підставі даного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення, зокрема, №/0, №/0 від 27.09.2010 року, якими ФОП ОСОБА_4 визначено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 326 335,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 163 171,00 грн., по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 121 228,34 грн. Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, оскільки прийняті на підставі помилкових висновків, до яких прийшов відповідач в ході проведення перевірки, у зв'язку з відсутністю порушень, що стали підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, при цьому зазначивши, що він знаходився на спрощеній системі оподаткування відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 р. №727/98, на виконання вимог якого, отримана виручка обліковувалась у Книзі обліків доходів та витрат, проте вони були втрачені.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_4 задоволений. Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси від 27.09.2010 року №/0, від 27.09.2010 року №/0.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Смірнової А.В., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_4 зареєстрований виконавчим комітетом Одеської міської ради 09.03.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії НОМЕР_2, номер запису про державну реєстрацію 2 005208 та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Суворовському районі м. Одеси з 09.03.2000 року (Т. 2 а.с. 119).

Згідно реєстраційних даний ФОП ОСОБА_4 має право на наступні види господарської діяльності: 52.48.9 - роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, не віднесеними до інших групувань, 71.33.1 - оренда офісних машин та устаткування, включаючи обчислювальну техніку, 70.20.0 - здавання в оренду власного нерухомого майна.

В період з 20 серпня 2010 року по 08 вересня 2010 року на підставі вимог п. 11.1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», згідно направлення від 20 серпня 2010 року №1007-17-1, виданого ДПІ у Суворовському районі м. Одеси та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІІІ квартал 2010 року Колесніковою І.М. головним державним податковим ревізор-інспектором І рангу відділу перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Суворовському районі м. Одеси проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року.

Перевірку проведено з відома та в присутності ФОП ОСОБА_4, журнал реєстрації перевірок суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи до перевірки не наданий.

За результатами вказаної перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси складено акт від 08.09.2010 року №5004/17-1/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року» (Т. 1 а.с. 9-24). У висновках вказаного акту зазначено про порушення позивачем вимог п. 3.1.3 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992 року, пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4, пп. 9.12.2, пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України №889-ІУ від 22.05.2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб», пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168-97ВР та ст. 11 Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.1993 р. №56-93 «Про місцеві податки та збори», п. 5 Положення про податок з реклами, затвердженого рішенням ОМР від 04.02.2004 року №2231-ХХІУ «Про внесення змін та доповнень до рішення ОМР №2725-ХХІІ від 15.10.2001 року «Про встановлення місцевих податків, зборів і розмірів їх ставок в межах, визначених законом» та пп. 4.14.б п. 4.1 ст. 4 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», в результаті чого донарахуванню підлягає сума по податку з доходів фізичних осіб в сумі 121 228,34 грн., по податку на додану вартість в сумі 326 335 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.09.2010 року №/0 та №/0, якими ФОП ОСОБА_4 визначено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 326 335,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 163 171, 00 грн., по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 121 228,34 грн. (Т. 1 а.с. 27-28).

Задовольняючи адміністративний позов ФОП ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємому періоді з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року ФОП ОСОБА_4 здійснював діяльність на умовах сплати єдиного податку. Єдиний податок сплачувався до бюджету згідно вимог Указу Президента України від 03.07.1998 року №727-98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 р. №727/98 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Указ №727/98), було запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва.

Згідно змісту п. 2 Указу Президенту України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98, суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Абз. 2 п. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (декрет втратив чинність на підставі Закону №4014-VI від 04.11.2011, проте його норми підлягають застосуванню оскільки були чинними на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Згідно вимог 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону №889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Підпунктом 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 Закону №889-IV визначено, що до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Положеннями ст. 1 зазначеного Указу передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується у тому числі для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що виручкою та доходом є кошти, отримані від покупців на банківський рахунок або в касу платника податку.

Згідно ч. 1 ст. 6 Указу №727/98, суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість.

ФОП ОСОБА_4 здійснював діяльність із залученням двох робітників ОСОБА_7 та ОСОБА_3, яким було видано книги обліку доходів і витрат від 25.04.2007 року №847 та № 848.

З акта перевірки вбачається, що податковий орган дійшов висновку, що обсяг виручки позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2008 рік наростаючим підсумком з початку терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році складає 832 345,20 грн., за 2009 рік - 831 038,00 грн., за 2010 рік - 414 202,00 грн.. Таким чином, на думку перевіряючих, оподаткуванню підлягає сума перевищення у розмірі: за 2008 рік 332 345,20 грн., за 2009 рік - 331 038,00 грн. та за 2010 рік - 414 202,00 грн. Тобто, перевіркою визначено, що ФОП ОСОБА_4 перевищив обсяг виручки від реалізації продукції (робіт, товарів, послуг) за рік, а саме: 500 тис. грн., що згідно пояснень представника відповідача підтверджується копіями Книг обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_4 та його співробітників ОСОБА_7 та ОСОБА_3, які були надані в судовому засіданні та наявні в матеріалах справи (Т. 1 а.с. 33-82, 169-168).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не погодився з вищезазначеним твердженнями, оскільки в матеріалах справи наявна довідка від 15.09.2010 року Портофранківського відділу міліції Приморського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області (а.с. 30), з якої вбачається, що ОСОБА_4 03.09.2010 року звертався в Портофранківський відділ міліції по факту виявлення відсутності двох зошитів Форми №10. Крім того, згідно довідки від 05.10.2010 року №031307 столу знахідок м. Одеси (Т. 1 а.с. 31), книги обліку доходів і витрат на ім`я ОСОБА_4 не надходили.

Статтею 4 Указу Президента України №727/98 від 3 липня 1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» визначено, що форма Книги обліку доходів і витрат, які підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, а також порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюється ДПА України. Для платника єдиного податку - фізичної особи порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджено наказом ДПА України від 29.10.1999 року №599 «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі» (далі - Порядок №599), зареєстрованим в Мін'юсті України 02.11.1999 року №752/4045.

Також, порядок ведення Книги обліку доходів та витрат суб'єктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) (форма №10) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1269 (далі - Порядок №1269).

Згідно пп. 1, 2, 3, 5 Порядку №1269 Книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством. Прошнурована і пронумерована книга реєструється в органі державної податкової служби за місцем державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності (далі - орган реєстрації).

Згідно з роз'ясненням ДПА України від 26.10.2004 року №7684/Т/17-3115, для платника єдиного податку-фізичної особи порядок ведення книгу обліку доходів і витрат затверджено наказом ДПА України від 29.10.99 р. №599.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив надані відповідачем копії книг обліку доходів та витрат відносно співробітників ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_3, оскільки, неможливо з'ясувати, кому саме вони належать, до того ж ці книги не прошиті, не пронумеровані та сторінки їх не підписані.

При цьому слід враховувати, що до документів, які були надані позивачем відповідачу при проведенні перевірки згідно переліків, зазначених у листах, не входили вищезазначені книги обліку доходів та витрат (Т. 2 а.с. 181-182).

На пропозицію суду першої інстанції надати копії матеріалів перевірки та забезпечити явку інспектора Колесникової І.М., яка безпосередньо проводила перевірку, представник відповідача зазначила про відсутність вказаних матеріалів перевірки на теперішній час, та звільнення вказаної особи з органів Міндоходів.

Також, відповідачем не надано доказів реєстрації книг обліку доходів і витрат відносно співробітників ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на які посилається відповідач в акті перевірки.

З огляду на вищезазначені обставини, судом першої інстанції зроблений вірний висновок про те, що відповідачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих повідомлень-рішень щодо визначення позивачу податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та з податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_4 в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів правомірності та обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень від 27.09.2010 року №/0 та №/0.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов