Справа № 2а-14283/11/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2015р. м. Київ К/9991/14892/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Моторного О.А., Рибченка А.О.,

при секретарі судового засідання Гончар Н.О.,

за участю представників позивача Іванова А.Р, відповідача Ткача С.С.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2012 у справі № 2а-14283/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Зет-Аеро"

до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року Товариством до суду заявлений позов про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції від 30.09.2011 № , яким позивачеві донараховано суму основного податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 437 619,00 грн. та фінансових санкцій 73 942,00 грн.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким Товариству у задоволенні позову відмовити.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності формування валових витрат та валових доходів від операцій з векселями, емітентом яких є ТОВ "Хімічні технології", та з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських відносин з ТОВ "Хімічні технології" за період з 01.07.2008 по 30.06.2011, за підсумками якої складено акт від 13.09.2011 № 1261/23-10/364226649.

У ході вказаної перевірки працівниками Державної податкової інспекції було встановлено порушення позивачем пп. 7.6.3, пп. 7.6.4 п. 7.6 ст. 7, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (далі - Закон № 334/94-ВР), пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, що полягало у завищенні суми витрат від операцій з векселями за І півріччя 2009 року на суму 4 000 400, 00 грн., в результаті чого завищено показники рядка 3.2 Додатка КЗ до Декларації з податку на прибуток за півріччя 2009 року; завищенні суму доходів від операцій з векселями за півріччя 2009 року на 4 000 700,00 грн., в результаті чого завищено показники рядка 3.1 Додатка КЗ до Декларації з податку на прибуток за півріччя 2009 року. Також, державний податковий орган дійшов висновку, що позивачем занижено скориговані валові доходи на суму доходів у вигляді безповоротної фінансової допомоги у розмірі 437 618,93 грн.

Такий висновок податкового органу ґрунтується на протоколі допиту гр. ОСОБА_6 (директора контрагента позивача - ТОВ "Хімічні технології") від 11.08.2011 у кримінальній справі № 80-0264 за ч. 1 ст. 205 КК України, порушеної за фактом фіктивного підприємництва, згідно якого гр. ОСОБА_6 вказує на свою непричетність до господарської діяльності ТОВ "Хімічні технології" та формальне виконання функцій директора, в результаті чого, на думку контролюючого органу неможливо підтвердити здійснення господарських операцій, а первинні документи, зокрема, акти приймання - передачі векселів, не мають юридичної сили. А виникнення безповоротної допомоги - отримання позивачем у власність векселів на суму 1 799 816,20 грн., оплата за якими у встановлений термін не відбулася, а поставлення товару на користь векселедавця не підтверджено.

На підставі акта перевірки та зазначених висновків Державна податкова інспекція прийняла оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Так, між ТОВ "Хімічні технології" та позивачем було укладено договір купівлі-продажу векселів від 25.05.2009№ Б-09-320/1, відповідно до якого позивач придбав за 2 000 200,00 грн. простий вексель АА 1833960, емітований ТОВ "Хімреактив" 19.12.2008 із датою сплати "за пред`явленням не раніше 01.01.2015" номінальною вартістю 7 071 500,00 грн. Відповідно до п. 2.3 та п. 2.5 даного договору, покупець зобов`язаний сплатити договірну вартість векселя не пізніше 31.12.2010, а продавець зобов`язується передати покупцю вексель, відповідно до акту прийому-передачі не пізніше 25.05.2009, при цьому право власності на векселі переходить від продавця до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі векселів відповідно до п. 2.4 дійсного Договору. Передача векселя підтверджується актом приймання-передачі від 25.05.2009.

Між позивачем та ТОВ "Будівельна компанія "Основа" укладено договір купівлі-продажу векселів від 25.05.2009 № Б-09-321/1, згідно якого позивачем було продано за 2 000 400,00 грн. вищезазначений вексель АА 1833960, емітований ТОВ "Хімреактив" 19.12.2008. Передача векселя підтверджується актом приймання-передачі від 25.05.2009.

Також позивачем укладено договір купівлі-продажу векселів від 25.05.2009 № Б-09-320/2 з ТОВ "Хімреактив", на умовах якого позивач придбав за 2 000 200,00 грн. простий вексель АА 1164350, емітований ТОВ "Хімічні технології" 19.12.2008 із датою сплати "за пред`явленням не раніше 01.03.2015" номінальною вартістю 7 071 600,00 грн. Відповідно до п. 2.3-2.5 даного договору, покупець зобов`язаний сплатити договірну вартість векселя не пізніше 31.12.2010, а продавець зобов`язується передати покупцю вексель, відповідно акту прийому-передачі не пізніше 25.05.2009, при цьому право власності на векселі переходить від продавця до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі векселів відповідно до п. 2.4 дійсного договору. Передача векселя підтверджується актом приймання-передачі від 25.05.2009.

У подальшому вексель АА 1164350, емітований ТОВ "Хімічні технології" 19.12.2008, продано позивачем СП ТОВ "Ф та К лізинг" згідно укладеного договору купівлі-продажу векселів від 25.05.2009№ Б-09-321/2 за 2 000 300,00 грн. Передача векселя підтверджується актом приймання-передачі від 25.05.2009.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що гр. ОСОБА_6 є директором ТОВ "Хімічні технології" та виконує обов`язки директора за сумісництвом, укладає та підписує договори і податкову звітність підприємства. Крім того, судами встановлено, що на договорах купівлі-продажу векселів та актах прийому-передачі векселів, а також на копії векселя, містяться саме підписи директора ТОВ "Хімічні технології" гр. ОСОБА_6, що також було підтверджено особисто гр. ОСОБА_6 в процесі судового розгляду справи.

Так, згідно ч. 4 ст. 25 Закону України від 15.05.2003 № 775-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації юридичної особи є датою державної реєстрації юридичної особи.

А ч. 1 ст. 18 вказаного Закону визначено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на дату оформлення та видання векселів ТОВ "Хімічні технології" існувало як юридична особа, було зареєстровано в установленому порядку, відомості про підприємство містилися в Єдиному державному реєстрі, а відповідно Товариство мало цивільну правоздатність та мало право проводити фінансово - господарську діяльність, зокрема і з цінними паперами.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 75 Уніфікованого Закону про переказний та простий векселі простий вексель містить: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу;зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Згідно ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" вексель підписується: від імені юридичних осіб - власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. У разі якщо вексель підписується уповноваженою особою, до тексту векселя включається посилання на внутрішній документ юридичної особи, відповідно до якого уповноважена особа має право підписувати вексель. Підписи скріплюються печаткою.

Судами попередніх інстанцій встановлено фактичне здійснення господарських операцій з цінними паперами, що підтверджується наявними в матеріалах справи належно оформленими первинними документами (договори, акти приймання-передачі), зокрема, які містять підписи директора ТОВ "Хімічні технології" гр. ОСОБА_6

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність формування валових витрат та валових доходів у відповідності до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Крім того, судами попередніх інстанцій вірно дано правову оцінку щодо безпідставності посилання відповідача на ст. 215 Цивільного кодексу України, так як зазначена норма може використовуватися лише при визнанні правочинів недійсними в судовому порядку.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Також, необхідно зазначити, що для кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина сторони, внаслідок чого необхідно довести наявність умислу у сторін при укладенні та вчиненні конкретного правочину щодо настання певних протиправних наслідків. Наявність чи відсутність певних обставин встановлюється на підставі будь-яких фактичних даних, що мають значення для справи, та які є доказами у розумінні ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідають висунутим процесуальним законом критеріям належності, допустимості та достовірності таких доказів. Тому, за обставин, які склалися у даній справі, визначенню правочину як такого, що є нікчемний, повинен передувати або вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який би набрав законної сили, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Проте, всупереч вимогам ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем належних та допустимих доказів суду надано не було.

Щодо твердження контролюючого органу про невключення Товариством до валового доходу коштів, отриманих за договорами купівлі - продажу векселів, які, на думку контролюючого органу, є безповоротною фінансовою допомогою, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР валовий доход включає доходи у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді.

Згідно із пп. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 цього Закону безповоротна фінансова допомога - це, зокрема: сума коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання таких угод; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її списання, якщо така безнадійна заборгованість була попередньо включена до складу валових витрат кредитора; сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Пункт 1.25 ст. 1 Закону № 334/94-ВР заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності відносить до безнадійної заборгованості.

Отже, для віднесення сум грошових зобов'язань за переданими постачальникові товару векселями до "безповоротної фінансової допомоги" мають бути наявні виключні правові підстави, визначені у п. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону № 334/94-ВР, однією з яких є нестягнення заборгованості після закінчення строку позовної давності.

Згідно зі ст. 21 Закону України від 18.06.1991 № 1201-ХІІ "Про цінні папери та фондову біржу" вексель - це цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Статтею 4 Закону № 2374-III передбачено, що у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Таким чином, у покупця не виникатиме валових доходів у періоді трансформації заборгованості з "товарної" у "вексельну". Чинне законодавство не встановлює жодних обмежень щодо строку, на який видається вексель. При цьому, оскільки зобов'язання за договором вважаються виконаними, з дати видачі векселя почнуть рахуватися нові строки позовної давності - вексельної позовної давності.

В свою чергу строки вексельної позовної давності не мають нічого спільного зі строками позовної давності відповідно до норм Цивільного законодавства, оскільки відносини учасників вексельного обігу регулюються нормами вексельного законодавства.

Відповідно до ст. 77 Уніфікованого закону про переказний та простий векселі, ратифікованого Верховною Радою України згідно Закону України від 06.07.1999 № 826-XIV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі" (дата набуття чинності Україною 06.01.2000) до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

Частина 1 ст. 70 глави XI "Позовна давність" Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі встановлює: "Позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу". Ця норма стосується не тільки векселедержателя, а всіх осіб, що мають право вимагати за векселем.

Наведене дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності у три роки щодо погашення грошових зобов'язань за простим векселем пов'язується з настанням строку платежу за таким векселем. І тільки після закінчення такого строку позовної давності непогашена заборгованість відноситься до безповоротної фінансової допомоги, а у платника податку виникає обов'язок збільшити валовий доход на суму такої допомоги згідно із вимогами пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР.

Таким чином враховуючи, вищезазначене, а також те, що в договорах купівлі продажу векселів визначено, що розрахунки повинні бути здійсненими не пізніше 31.12.2010, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про безпідставність твердження контролюючого органу про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги та порушення останнім пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2012 у справі № 2а-14283/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді О.А. Моторний

А.О. Рибченко