Справа № 183/6962/14
Суддя: Городецький Д. І.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/6962/14
№ 2-а/183/30/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

23.01.2015 року

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецький Д.І., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщені суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

встановив:

31 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації, в якому просить визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо нарахування та виплат ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі меншому ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06 червня 1996 року та стягнути з управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області недоплачену ОСОБА_1 суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 5990,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані законодавчо визначеним правом позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, відновленої згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Відповідач заперечував проти проведення перерахунку посилаючись на Закон України «Про державний бюджет України» на Постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 № 562. Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2011.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, вважаю за можливе винести рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за необхідне задовольнити частково позовні вимоги з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, одержує соціальні виплати згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 вказаного Закону, за 2014 рік здійснено відповідачем 28 травня 2014 року в розмірі 100,00 гривень (відповідно до листа від 20 жовтня 2014 року за вих. №3700) з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 № 562.

Дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, в розмірі, меншому ніж встановлено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції станом на момент здійснення виплат за визначений позивачем період щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення є неправомірним, оскільки означена постанова з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року встановлено, що норми і положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2014 рік.

Проте, з 22 травня 2008 року по 2014 рік включно нормативні акти Кабінету Міністрів України щодо встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не приймалися.

Таким чином суд доходить висновку, що у 2014 році при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, відповідач повинен керуватися приписами ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відсутність грошових коштів на виплату допомоги на оздоровлення в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання цієї допомоги. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та поклала виконання цього обов'язку на органи соціального захисту населення за місцем проживання позивача, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, вважаю, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини, внаслідок чого позовні вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідача, зобов`язання провести перерахунок та виплату недоплаченої суми допомоги на оздоровлення підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача щодо стягнення конкретної суми щорічної разової допомоги на оздоровлення, пред'явлені за 2014 рік, підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної разової допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень ст.94 КАС України та того, що позивача в силу положень Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 99,109, 71, 111, 158, 160 - 163, 183-2 КАС України, ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII, суд,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі меншому ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. В-Ольшанець Яковлевського району Белгородської області, РНОКПП НОМЕР_1 щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Д.І. Городецький