Справа № 815/1652/15
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1652/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

при секретарі: Дубовик Г.В.,

за участі:

представника позивача - Єліч Ю.В.,(за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Іллічівський судноремонтний завод» до Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області про скасування постанов, суд -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Іллічівський судноремонтний завод» (далі ПАТ «ІСРЗ», позивач), звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області (далі відділ ДВС, відповідач) про скасування постанов: ВП №46522276 від 24.02.2015 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 2201,89 грн., та ВП №46522276 від 24.02.2015 року про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій у розмірі 55,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 лютого 2015 року ПАТ «ІСРЗ» отримало від відділу ДВС постанову про відкриття виконавчого провадження відносно ПАТ «ІСРЗ» ВП №46522276 від 16.02.2015 року. ПАТ «ІСРЗ» згідно вказаної постанови повністю і негайно сплатило борг у розмірі 20757,93 грн., та судовий збір у розмірі 1260,95 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 1064 від 25.02.2015 року. 03.03.3015 року ПАТ «ІСРЗ» отримало від відділу ДВС постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 46522276 від 24.02.2015 року у розмірі 2201,89 грн., та постанову про стягнення з боржника витрат на організацію та проведення виконавчих дій ВП № 46522276 від 24.02.2015 року у розмірі 55 грн. З постановами позивач не погоджується оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46522276 від 16.02.2015 року отримана ПАТ «ІСРЗ» 24.02.2015 року, пізніше строку для самостійного виконання вимоги виконавчого документу. Відділ ДВС не здійснив жодної дії щодо примусу ПАТ «ІСРЗ» виконати вказану постанову та не поніс жодних витрат на організацію та проведення виконавчих дій. В порушення ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» постанова від 16.02.2015 року надіслана заказним листом без повідомлення про вручення.

В судовому засіданні представники позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування зазначені в адміністративному позові. А також пояснила, що поштова кореспонденція від Відділу ДВС для ПАТ «ІСРЗ» надійшла до поштового відділення в суботу 21 лютого 2015 року. Субота є вихідним днем в ПАТ «ІСРЗ». Понеділок 23 лютого 2015 року був днем відпочинку у поштовому відділені де обслуговується позивач. Та саме 24 лютого 2015 року позивач отримав у поштовому відділені постанову відділу ДВС ВП №46522276 від 16.02.2015 року. ПАТ «ІСРЗ» 25 лютого 2015 року сплатив всю суму визначену в постанові відділу ДВС ВП №46522276 від 16.02.2015 року.

Відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про день час та місце розгляду справи (а.с. 27-28, 36-38). В судові засідання 27.03.2015 року та 31.03.2015 року представник відповідача не з'являвся, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Іллічівський судноремонтний завод» (ідентифікаційний код 32333962), зареєстроване в ЄДР 20.02.2003 року за № 0003205, за адресою: 68093, Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Космонавтів, 59-Б, (а.с. 22-23).

Відповідно до ч.5 ст. 124 та п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду визначається однією з основних засад судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» та ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до п.3 ч.2 вказаної статті підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як судові накази.

Приписами ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

16 лютого 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Слауцькою І.І., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46522276 за наказом №916/3539/13 виданого 14.02.2015 року Господарським судом Одеської області про стягнення боргу у розмірі 20757,93 грн., та судового збору у розмірі 1260,95 грн., (а.с. 12). Відповідно до п.2 зазначеної постанови передбачено, що боржнику (ТОВ «ІСРЗ») необхідно самостійно виконати вимоги виконавчого документу у строк до 23.02.2015 року та надати документальне підтвердження виконання вимог виконавчого документу.

Згідно ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Обов'язок боржника самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, доводиться до боржника в постанові про відкриття виконавчого провадження

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів: конверту про направлення до ТОВ «ІСРЗ» від відділу ДВС кореспонденції (постанови) з зазначенням поштового коду 127 (а.с. 13) вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2015 року, не була направлена боржникові у відповідності до ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», не пізніше наступного робочого дня. А як зазначено в поштовій довідці (а.с. 30) кореспонденція за поштовим кодом - 127 передана до поштового відділення лише 18.02.2015 року.

ПАТ «ІСРЗ» дізналось про існування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46522276 від 16.02.2015 року лише 24.02.2015 року о 14:31 год., що підтверджено поштовою довідкою (а.с. 30). Тобто зазначена постанови про відкриття виконавчого провадження надійшла до боржника після спливу 7-денного строку для добровільного виконання рішення боржником.

Отже не надсилаючи вчасно (не пізніше 17.02.2015 року) копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46522276 від 16.02.2015 року, державний виконавець, фактично позбавив боржника можливості самостійно виконати рішення суду у встановлений ним строк до 23.02.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що кореспонденція, а саме постанова про відкриття виконавчого провадження відносно ПАТ «ІСРЗ» ВП №46522276 від 16.02.2015 року направлена позивачу рекомендованим листом, але без повідомлення про вручення.

Згідно ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Положеннями ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, із стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Аналіз зазначених положень діючого законодавства дозволяє зробити висновок, що державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору та витрат після пересвідчення в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та відсутністю з його боку дій спрямованих на добровільне виконання рішення та закінчення строку для добровільного виконання рішення.

Судом встановлено, що позивачем на виконання наказу Господарського суду Одеської області № 916/3539/19, на наступний день після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме 25 лютого 2015 року платіжним дорученням № 1064 від 25.02.2015 року перераховано грошові кошти згідно постанови ВП № 46522276 від 16.02.2015 року на рахунок ВДВС Іллічівського міського управління юстиції в сумі 22018,88 грн., що підтверджено платіжним дорученням (а.с. 11). Заявою на адресу начальника ВДВС від 26.02.2015 року № 84300-60 позивач повідомив відповідача про виконання рішення суду (а.с.43).

24 лютого 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції винесено: постанову ВП 46522276 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2201,89 грн. (а.с. 14); постанову ВП 46522276 про стягнення з боржника витрат на організацію та проведення виконавчих дій у сумі 55,00 грн., (а.с. 15).

Разом з цим, враховуючи несвоєчасність направлення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження (18.02.2015 року) та несвоєчасність отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження (24.02.2015 року) та, що станом на 23.02.2015 року (строк для самостійного виконання вимоги виконавчого документу), позивач був необізнаний про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, суд вважає, що позивач був позбавлений права на самостійне виконання рішення суду, й відтак, не мав змоги надати до органу ДВС документального підтвердження виконання рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (до 23.02.2015 року), що, в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття відділом ДВС Іллічівського міського управління юстиції постанов про стягнення виконавчого бору та витрат на організацію та проведення виконавчих дій ВП 46522276 від 24.02.2015 року.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «ІСРЗ» є обґрунтованими, а, відтак підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Іллічівський судноремонтний завод» - задовольнити.

Скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ВП №46522276 від 24.02.2015 року про стягнення з публічного акціонерного товариства «Іллічівський судноремонтний завод» виконавчого збору у розмірі 2201,89 грн., та витрат на організацію та проведення виконавчих дій у розмірі 55,00 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 03.04.2015 року.

Суддя Вовченко O.A.

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Іллічівський судноремонтний завод» - задовольнити.

Скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ВП №46522276 від 24.02.2015 року про стягнення з публічного акціонерного товариства «Іллічівський судноремонтний завод» виконавчого збору у розмірі 2201,89 грн., та витрат на організацію та проведення виконавчих дій у розмірі 55,00 грн.

03 квітня 2015 року.