Справа № 817/4214/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа №817/4214/14

23 березня 2015 р. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом:

Фізичної особи ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.11.2014 року №002041700, №002061700, №002081700, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.12.2014 року №002301700, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.12.2014 року №002311700.

Постановою суду від 05.03.2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 13.11.2014 року №002041700 про збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 44940,41 грн., в тому числі 27215,42 грн. за основним платежем та 6803,85 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 13.11.2014 року №002061700 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб на суму 510,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 25.12.2014 року №002311700 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 9218,64 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 25.12.2014 року №Ф-002301700 про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 73878,63 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вказане судове рішення законної сили не набрало.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може з власної ініціативи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки та очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Згідно з ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вирішити питання про внесення виправлень в порядку письмового провадження.

Суд вважає за необхідне з власної ініціативи виправити допущені у постанові суду від 05.03.2015 року описки і очевидні арифметичні помилки та вирішити це питання без виклику сторін, у порядку письмового провадження.

У повному тексті постанови суду на сторінці 6 зазначено, що "Натомість, на виконання умов вказаних договорів сторонами підписано акти здачі-прийнятті наданих послуг: від 28.02.2012 року на суму 2140,75 грн.; від 23.05.2012 року на суму 2001,50 грн.; від 11.06.2012 року на суму 2001,50 грн., на підставі яких позивач включив витрати на страхування у загальній сумі 6143,75 грн. до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, за 2012 рік (т. 4 а.с. 217-220, 223-240)".

Разом з тим, на сторінці 7 повного тексту постанови суду сума витрат на страхування, віднесених позивачем до складу витрат за 2012 рік, замість суми 6143,75 грн., вказана на рівні 6004,50 грн., зокрема, "З огляду на це, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про неможливість включення позивачем витрат на страхування у сумі 6004,50 грн., які належать до витрат операційної діяльності, до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, за 2012 рік є передчасними та суперечать вимогам чинного законодавства".

Тому, враховуючи що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується включення позивачем до складу витрат за 2012 рік витрат на страхування у сумі 6143,75 грн., на сторінці 7 повного тексту постанови суду замість витрат на страхування, віднесених позивачем до складу витрат за 2012 рік у сумі 6004,50 грн., слід читати 6143,75 грн.

Вказана описка в подальшому призвела до допущення судом по тексту постанови очевидних арифметичних помилок, в тому числі:

- на сторінці 8 повного тексту постанови суду зазначено: "З даної книги не вбачається, що до витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, позивачем не включалися витрати на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі 15969,35 грн., в тому числі за 2011 рік на суму 13332,94 грн., за 2012 рік на суму 2636,41 грн., як зазначено в акті перевірки";

- на сторінці 9 повного тексту постанови суду зазначено: "Проте, складений відповідачем акт перевірки не містить жодної оцінки первинних та інших документів, наданих позивачем на підтвердження фактичного понесення витрат за 2011 рік на суму 52963,31 грн. та за 2012 рік на суму 9811,72 грн., а також не містить обґрунтування тверджень про віднесення позивачем до складу витрат витрати на страхування за 2011 рік на суму 13332,94 грн. та за 2012 рік на суму 2636,41 грн.";

- на сторінці 10 повного тексту постанови суду зазначено: "З огляду на це, оскільки позивачем було у повній мірі виконано свій обов'язок щодо надання для перевірки усіх необхідних документів на підтвердження показників податкової звітності, проте, останні не враховані відповідачем з причин, у виникненні яких відсутня будь-яка вина позивача, твердження відповідача про включення до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, витрат на страхування за 2011 рік на суму 13332,94 грн., за 2012 рік на суму 2636,41 грн. та витрат, які на думку відповідача, не підтверджені первинними документами, за 2011 рік на суму 52963,31 грн., за 2012 рік на суму 9811,72 грн. не знаходять свого підтвердження жодними доказами та є безпідставними".

Як встановлено судом, в основу податкового повідомлення-рішення від 13.11.2014 року №002041700 покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, які серед іншого, полягали у включенні до складу витрат за 2012 рік витрат на страхування на суму 8640,91 грн.

Тому, враховуючи що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується включення позивачем до складу витрат за 2012 рік витрат на страхування у сумі 6143,75 грн., на сторінках 8-10 повного тексту постанови суду замість витрат на страхування у сумі 2636,41 грн., які відповідач вважає віднесеними до складу витрат 2012 року, слід читати 2497,16 грн. (з розрахунку: 8640,91 грн. - 6143,75 грн. = 2497,16 грн.).

Крім того, на сторінці 10 повного тексту постанови суду зазначено "Натомість, під час їх дослідження у судовому засіданні, на підставі показників Книги обліку доходів та витрат №180/1 від 28.04.2011 року в їх співставленні з первинними і розрахунковими документами знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що витрати на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за 2011 рік на суму 52963,31 грн. та за 2012 рік на суму 9811,72 грн. не включалися ним до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю".

Проте, на основі досліджених доказів судом з'ясовано, що витрати за 2011 рік на суму 52963,31 грн. та за 2012 рік на суму 9811,72 грн. є витратами, які відповідач виключив зі складу витрат позивача, оскільки вважає їх не підтвердженими первинними документами.

Водночас, зазначений на сторінці 10 висновок суду стосується витрат позивача на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які, як вказано вище, складають 13332,94 грн. за 2011 рік та 2497,16 грн. за 2012 рік.

Тому, на сторінці 10 повного тексту постанови суду замість витрат на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за 2011 рік на суму 52963,31 грн. та за 2012 рік на суму 9811,72 грн., слід читати за 2011 рік на суму 13332,94 грн. та за 2012 рік на суму 2497,16 грн.

Ці описки та очевидні арифметичні помилки не змінюють змісту та суті рішення суду.

Таким чином, до повного тексту постанови суду слід внести зазначені виправлення.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Внести до повного тексту постанови суду від 05.03.2013 року по справі №817/4214/14 за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, не змінюючи при цьому змісту та суті даного судового рішення, наступні виправлення:

- на сторінці 7 замість "З огляду на це, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про неможливість включення позивачем витрат на страхування у сумі 6004,50 грн., які належать до витрат операційної діяльності, до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, за 2012 рік є передчасними та суперечать вимогам чинного законодавства" слід читати "З огляду на це, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про неможливість включення позивачем витрат на страхування у сумі 6143,75 грн., які належать до витрат операційної діяльності, до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, за 2012 рік є передчасними та суперечать вимогам чинного законодавства";

- на сторінці 8 замість "З даної книги не вбачається, що до витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, позивачем не включалися витрати на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі 15969,35 грн., в тому числі за 2011 рік на суму 13332,94 грн., за 2012 рік на суму 2636,41 грн., як зазначено в акті перевірки" слід читати "З даної книги не вбачається, що до витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, позивачем не включалися витрати на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі 15969,35 грн., в тому числі за 2011 рік на суму 13332,94 грн., за 2012 рік на суму 2497,16 грн., як зазначено в акті перевірки";

- на сторінці 9 замість "Проте, складений відповідачем акт перевірки не містить жодної оцінки первинних та інших документів, наданих позивачем на підтвердження фактичного понесення витрат за 2011 рік на суму 52963,31 грн. та за 2012 рік на суму 9811,72 грн., а також не містить обґрунтування тверджень про віднесення позивачем до складу витрат витрати на страхування за 2011 рік на суму 13332,94 грн. та за 2012 рік на суму 2636,41 грн." слід читати "Проте, складений відповідачем акт перевірки не містить жодної оцінки первинних та інших документів, наданих позивачем на підтвердження фактичного понесення витрат за 2011 рік на суму 52963,31 грн. та за 2012 рік на суму 9811,72 грн., а також не містить обґрунтування тверджень про віднесення позивачем до складу витрат витрати на страхування за 2011 рік на суму 13332,94 грн. та за 2012 рік на суму 2497,16 грн.";

- на сторінці 10 замість "Натомість, під час їх дослідження у судовому засіданні, на підставі показників Книги обліку доходів та витрат №180/1 від 28.04.2011 року в їх співставленні з первинними і розрахунковими документами знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що витрати на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за 2011 рік на суму 52963,31 грн. та за 2012 рік на суму 9811,72 грн. не включалися ним до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю" слід читати "Натомість, під час їх дослідження у судовому засіданні, на підставі показників Книги обліку доходів та витрат №180/1 від 28.04.2011 року в їх співставленні з первинними і розрахунковими документами знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що витрати на страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за 2011 рік на суму 13332,94 грн. та за 2012 рік на суму 2497,16 грн. не включалися ним до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю", а також замість "З огляду на це, оскільки позивачем було у повній мірі виконано свій обов'язок щодо надання для перевірки усіх необхідних документів на підтвердження показників податкової звітності, проте, останні не враховані відповідачем з причин, у виникненні яких відсутня будь-яка вина позивача, твердження відповідача про включення до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, витрат на страхування за 2011 рік на суму 13332,94 грн., за 2012 рік на суму 2636,41 грн. та витрат, які на думку відповідача, не підтверджені первинними документами, за 2011 рік на суму 52963,31 грн., за 2012 рік на суму 9811,72 грн. не знаходять свого підтвердження жодними доказами та є безпідставними" слід читати "З огляду на це, оскільки позивачем було у повній мірі виконано свій обов'язок щодо надання для перевірки усіх необхідних документів на підтвердження показників податкової звітності, проте, останні не враховані відповідачем з причин, у виникненні яких відсутня будь-яка вина позивача, твердження відповідача про включення до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, витрат на страхування за 2011 рік на суму 13332,94 грн., за 2012 рік на суму 2497,16 грн. та витрат, які на думку відповідача, не підтверджені первинними документами, за 2011 рік на суму 52963,31 грн., за 2012 рік на суму 9811,72 грн. не знаходять свого підтвердження жодними доказами та є безпідставними".

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Шарапа В.М.