Справа № 816/333/15-а
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/333/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик-Куличок О.Л.,

представників позивача - Ахметова М.У., Чубенка Д.В., Лунд В.Ф.,

представників відповідача Полтавської митниці ДФС - Дудника В.І., Дзюби І.В.,

представника відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області - Бургели І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавакондитер" до Полтавської митниці ДФС , Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Полтавакондитер " звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про визначення коду товару від 21 січня 2015 року № КТ-801-2015, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/00019, стягнення з Державного бюджету України суми переплати в розмірі 4 793,54 грн., із яких 3 994,61 грн. - ввізне мито, 798,93 грн. - податок на додану вартість (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16.02.2015 /а.с. 147 - 148 т.1/).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачем безпідставно визначено код ввезеного позивачем товару - рослинного жиру "CLSP 555" та рослинного жиру «DURKEX 104» як , оскільки до товарної позиції 1517 відносяться лише суміші олій, суміші або готові продукти з фракцій різних жирів, масел чи олій цієї групи, тверді суміші олій або їх фракціЇ, тоді як продукти «CLSP 555» та «DURKEX 104» не є сумішшю або продуктами з фракцій різних олій, жирів чи масел групи 15, а є окремими (поодинокими, не змішаними з іншими відмінними від них жирами або оліями) фракціями однієї олії: рослинний жир "CLSP 555" - рафінованим, гідрогенізованим, відбіленим, дезодорованим, пальмоядровим стеарином, а рослинний жир «DURKEX 104» - рафінованим негідрогенізованим, відбіленим, дезодорованим пальмовим олеїном.

Стосовно наявності у вказаних продуктах лецитину, про що зазначено у висновку ХУ СЛЕД Міндоходів від 15.01.2015, пояснював, що пальмоядрова олія, на якій засновано жир «CLSP 555», за своєю природою містить 0,045 - 0,075 % лецитину, а пальмова олія, на якій засновано жир «DURKEX 104» містить 0,06 - 0,1 % лецитину, при цьому згідно технології лецитин видаляється під час рафінації, після чого повертається, не перевищуючи початкових пропорцій, з метою відновлення природних властивостей, тому не є добавкою і не підлягає включенню до списку інгредієнтів, що регламентовано статтею 20 Директиви Європейського парламенту та Європейської Ради № 1169/2011 від 25.10.2011.

За таких обставин позивач вважає неправомірними рішення відповідача про визначення коду товару, картку відмови у прийнятті митної декларації, а враховуючи те, що ПАТ «Полтавакондитер» було змушене подати додаткову митну декларацію з урахуванням вимог оскаржуваного рішення і доплатити до Державного бюджету України у зв'язку з цим суму ввізного мита у розмірі 3 994,61 грн., суму ПДВ в розмірі 798,93 грн., вважає, що зазначені суми переплати підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представники відповідача Полтавської митниці ДФС проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

У запереченнях в обґрунтування правомірності оскаржуваних рішень посилалися на висновок Харківського управління з питань експертизи та досліджень Міндоходів від 15.01.2015 № 109, в якому встановлено, що товар не відповідає опису, наведеному у гр. 31 МД позивача від 24.12.2014 № 806020002/2014/013499, при цьому зважаючи на наявність у товарі лецитину, що виявлено експертним дослідженням, відповідно до положень Методичних рекомендацій Міндоходів щодо класифікації окремих товарів згідно із вимогами УКТЗЕД товар класифіковано у товарній підкатегорії .

Відносно позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України сум переплати ввізного мита та ПДВ, вказував, що порядок повернення з бюджету надмірно сплачених коштів визначено статтею 299 Митного кодексу України, Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618, однак позивач у відповідному порядку із заявою про повернення з бюджету надмірно сплачених коштів не звертався, рішення із цього питання митним органом не приймалося, тому права та інтереси позивача не порушено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області /а.с. 161 т.1/.

У судовому засіданні представник другого відповідача відносно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару та картки відмови покладався на розсуд суду, щодо задоволення позовних вимог про стягнення коштів з Державного бюджету України заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

13.06.2013 між позивачем та фірмою «АКОЛЕО С.А.» укладено контракт № 23ПА/2013 щодо поставки продукції виробництва компанії «Loders Croklaan B.V», зокрема: рослинних жирів «Шоклін», «CLSP 555» та «DURKEX 104» (з урахуванням додаткової угоди № 1 до Контракту від 15.07.2014)/а.с. 28 - 33 т.1/.

Згідно із специфікацією № 7 від 12.11.2014 до контракту № 23ПА/2013 від 13.06.2013 сторони домовилися про поставку товару - рослинного жиру «CLSP 555» виробництва компанії «Loders Croklaan B.V» (Нідерланди) загальною кількістю 1 000 кг (+/- 5 %) вартістю 2 175 доларів США, код товару УКТЗЕД - 15.16., період відвантаження - грудень 2014 /а.с. 34 т.1/.

Відповідно до специфікації № 8 від 20.11.2014 до контракту № 23ПА/2013 від 13.06.2013 сторони домовилися про поставку товару - рослинного жиру «DURKEX 104» виробництва компанії «Loders Croklaan B.V» (Нідерланди) загальною кількістю 200 кг (+/- 5 %) вартістю 358 доларів США, код товару УКТЗЕД - 15.11., період відвантаження - грудень 2014 /а.с. 35 т.1/.

На виконання контракту № 23ПА/2013 від 13.06.2013 фірмою «АКОЛЕО С.А.» здійснено поставку за комерційним інвойсом від 04.12.2014 № 66/14 - рослинного жиру «CLSP 555» (40 коробів по 25 кг) /а.с. 61 т.1/, а за комерційним інвойсом 66В/14 від 04.12.2014 - рослинного жиру «DURKEX 104» (у бочці вагою 200 кг) /а.с. 48 т.1/.

З метою митного оформлення товару позивачем до Полтавської митниці подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 806020002/2014/113499 від 24.12.2014 /а.с. 106 -109 т.1/, в якій задекларовано 3 види товару, зокрема, позиція 2 - рослинний жир еквівалент какао-масла «CLSP 555», оснований на пальмоядровій олії (100 %), замінник масла какао, є фракціонованим, гідрогенізованим, рафінованим, рослинний, лауриновим, твердої фракції жиром, використовується для заміни масла какао в корпусних та глазурованих шоколадних виробах (код товару ); позиція 3 - рослинний жир «DURKEX 104», оснований на пальмовій олії (100 %), не є сумішшю жирів, є фракціонованим, негідрогенізованим, рафінованим, рослинним, нелауриновим жиром, використовується для виготовлення високоякісних начинок в кондитерських виробах (код товару ) /а.с. 107 - 109 т.1/.

До митної декларації позивачем додано: контракт з додатками, CMR, комерційні інвойси, пакувальні листи, сертифікати про походження товару, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, розрахунки ціни (калькуляції), висновок експерта В-6121 від 10.11.2014 копії митних декларацій країни відправлення та ін. /а.с. 110 -118, 123 - 146 т.1, а.с. 97 - 102 т.3/.

В процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару Полтавською митницею ДФС були відібрані проби рослинних жирів «CLSP 555» та «DURKEX 104», які направлені на дослідження до Харківського управління з питань експертизи та досліджень.

Згідно з висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Харківського управління з питань експертизи та досліджень Міністерства доходів і зборів України від 15.01.2015 № 109, товар не відповідає опису, наведеному у гр. 31 МД позивача від 24.12.2014 № 806020002/2014/013499. Відносно продукту «CLSP 555» зазначено, що за визначеними показниками (консистенція, запах, колір, жирно-кислотний склад, температура плавлення) надана проба у вигляді однорідного твердого жиру білого кольору, такого що колеться, відноситься до продукту на основі рафінованого, дезодорованого, гідрогенізованого пальмоядрового стеарину з доданням лецитину. Щодо товару «DURKEX 104» зроблено висновок, що надана проба у вигляді пасти жовтого кольору, такого, що мажеться, відноситься до продукту на основі пальмового суперолеїну з доданням лецитину /а.с. 96 -103 т.1/.

З урахуванням висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про визначення коду товару від 21 січня 2015 року № КТ-801-2015 /а.с. 15 -17 т.1/, згідно з яким продукти «CLSP 555» та «DURKEX 104» класифіковано за кодом .

Також Полтавською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/00019, якою позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД 806020002/2014/113499 від 24.12.2014 з підстав порушення вимог статті 257, 266 МКУ, НМФУ № 651 від 30.05.2012 в частині заповнення гр. 31, 33, 47 по товару № 2, 3 згідно рішення про визначення коду товару від 21 січня 2015 року № КТ-801-2015, що призвело до невірного застосування ставки мита та недобору митних платежів /а.с. 18 -19 т.1/.

06.02.2015 позивачем подано митну декларацію № 806020002/2015/001001, в якій з урахуванням рішення від 21 січня 2015 року № КТ-801-2015 про визначення коду товару задекларовано товар «CLSP 555» та «DURKEX 104» (позиція № 2 та № 3) за кодом та донараховано суму ввізного мита у розмірі 3 994,61 грн. та суму ПДВ в розмірі 798,93 грн. /а.с. 119 -122 т.1/.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про визначення коду товару, карткою відмови, позивач оскаржив їх до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, регулюється положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ (надалі - Митний кодекс).

Відповідно до статті 67 Митного кодексу Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Згідно із частиною 1 статті 68 Митного кодексу ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ведення УКТ ЗЕД включає, крім іншого, розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування.

Статтею 69 Митного кодексу передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 584-VII (набрав чинності з 01.01.2014) встановлено митний тариф України, який містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Згідно Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, які є складовою частиною Митного тарифу, класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:

1) Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2) (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3) У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4) Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

При цьому згідно із преамбулою до Митного тарифу визначено, що якщо в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД), складеній на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, виявлено неточності перекладу з офіційної мови оригіналу українською мовою назв позицій, підпозицій, а також текстів приміток до розділів, груп, позицій, підпозицій та додаткових приміток, то за основу приймаються тексти офіційних видань Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.

Як встановлено судом, рішенням про визначення коду товару від 21 січня 2015 року № КТ-801-2015 /а.с. 15 -17 т.1/ ввезені позивачем товари рослинні жири «CLSP 555» та «DURKEX 104» класифіковано за кодом .

Відповідно до положень Митного тарифу України товарна позиція 1517 має наступний опис «Маргарин; харчові суміші або продукти з тваринних і рослинних жирів, масел та олій або їх фракцій, крім харчових жирів, масел чи олій та їх фракцій товарної позиції 1516». При цьому код товарної підкатегорії «інші» належить товарної категорії 15179099 «інші», товарної підпозиції «інші» та передбачає ставку митного мита у розмірі 10 %.

Згідно із Поясненнями до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженими Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 р. № 15 (далі - Пояснення) до товарної позиції 1517 включаються: маргарин та інші придатні для вживання в їжу суміші або готові продукти з тваринних та рослинних жирів, масел та олій або фракцій різних жирів, масел чи олій цієї групи, крім харчових жирів, масел, олій та їхніх фракцій товарної позиції 1516.

Зазвичай, це рідкі або тверді суміші чи готові продукти з:

(1) різних тваринних жирів або масел або їхніх фракцій;

(2) різних рослинних жирів або олій або їхніх фракцій; або

(3) як тваринних, так і рослинних жирів, масел або олій або їхніх фракцій.

Продукти цієї товарної позиції, жири, масла або олії які могли бути попередньо гідрогенізовані, можуть бути піддані емульгуванню (наприклад, знежиреним молоком), збиванню, текстуруванню (зміні текстури або кристалічної структури) і т. п. і можуть містити добавки в невеликих кількостях лецитину, крохмалю, харчових барвників, смакових речовин, вітамінів, вершкового масла або інших молочних жирів (відповідно до обмежень, викладеними в Примітці 1(c) до цієї групи).

До цієї товарної позиції включаються також придатні для вживання в їжу готові продукти, приготовлені з окремого жиру або олії (чи їхніх фракцій), гідрогенізованих чи негідрогенізованих, які були піддані емульгуванню, збиванню, текстурованню і т. д.

Основними продуктами цієї товарної позиції є:

(A) Маргарин (крім рідкого), пластична маса, зазвичай жовтувата, одержувана з жирів або олій тваринного чи рослинного походження, або з сумішей цих жирів чи олій. Це водно-масляна емульсія, зазвичай приготовлена таким чином, що нагадує вершкове масло за зовнішнім виглядом, консистенцією, кольором і т. п.

(B) Придатні для вживання в їжу суміші або готові продукти з тваринних та рослинних жирів, масел чи олій або фракцій різних жирів, масел чи олій цієї групи, крім харчових жирів, масел, олій або їхніх фракцій товарної позиції 1516; наприклад, замінники лярду, рідкий маргарин та шортенінг (комбіжир для хлібопекарської промисловості) (вироблені з текстурованих жирів або олій).

До цієї товарної позиції далі включаються придатні для вживання в їжу суміші або готові продукти з тваринних та рослинних жирів, масел чи олій, або фракцій різних жирів, масел чи олій цієї групи, використовувані для змащення форм.

Водночас до цієї товарної позиції не включаються окремі жири та олії, просто рафіновані, без подальшої обробки; вони залишаються у відповідних товарних позиціях, навіть якщо розфасовані для роздрібної торгівлі. До цієї товарної позиції також не включаються готові продукти, що містять понад 15 мас. % вершкового масла або іншого молочного жиру (зазвичай група 21).

Також до цієї товарної позиції не включаються продукти, які отримують пресуванням тваринного жиру або лярду (товарна позиція 1503), а також гідрогенізовані, інтеретерифіковані або елаїдинізовані жири, масла і олії або їх фракції в тих випадках, коли тільки один вид жиру, або масла, або олії піддавались модифікації (товарна позиція 1516).

Аналіз положень Митного тарифу, а також Пояснень до УКТЗЕД, дає можливість зробити висновок, що товари відносяться до позиції 1517 лише у тому випадку, якщо вони не підпадають під позицію 1516, а також являють собою, як правило, суміші чи готові продукти з різних тваринних та/або рослинних жирів або масел або їхніх фракцій. Лише в одному випадку Пояснення передбачають можливість включення до цієї товарної позиції придатних для вживання в їжу готових продуктів, приготовлених з окремого жиру або олії (чи їхніх фракцій), гідрогенізованих чи негідрогенізованих, а саме, у разі, якщо вони були піддані емульгуванню, збиванню, текстурованню і т. д.

В ході розгляду справи знайшло підтвердження те, що рослинні жири «CLSP 555» та «DURKEX 104», ввезені позивачем на митну територію України, не є сумішшю різних олій, жирів або їх фракцій, натомість жир «CLSP 555» оснований на пальмоядровій олії та являє собою рафінований, дезодорований, гідрогенізований пальмоядровий стеарин (тобто тверда фракція пальмоядрової олії), жир «DURKEX 104» оснований на пальмовій олії та являє собою негідрогенізований, рафінований жир (пальмовий суперолеїн або рідка фракція пальмової олії), що підтверджується технічною інформацією та сертифікатами аналізу постачальника товару /а.с. 40 -43 т.3/, листами компанії виробника «Loders Croklaan B.V» та фірми-постачальника «АKOLEO S.A.» /а.с. 178 - 200 т.1/ та не спростовано висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Харківського управління з питань експертизи та досліджень Міністерства доходів і зборів України від 15.01.2015 № 109. Зокрема, у висновку зазначено, що жирно-кислотний склад проби «CLSP 555» корелює з жирно-кислотним складом виробника та з довідниковим складом гідрогенізованого пальмоядрового стеарину, а жирно-кислотний склад проби «DURKEX 104» корелює з жирно-кислотним складом виробника та з довідниковим складом пальмового суперолеїну.

Суд звертає увагу на те, що у висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень також не було зазначено, що продукти «CLSP 555» та «DURKEX 104» є сумішшю олій (жирів або їх фракцій), однак митним органом у спірному рішенні про визначення коду товару надано опис продукту «CLSP 555» як суміші на основі рафінованого, дезодорованого, гідрогенізованого пальмоядрового стеарину з доданням лецитину, а продукту «DURKEX 104» як суміші на основі пальмового суперолеїну.

В ході розгляду справи представники відповідача Полтавської митниці ДФС не змогли пояснити, суміш яких олій, жирів або фракцій являють собою продукти «CLSP 555» та «DURKEX 104».

Доказів того, що зазначені фракції олій були піддані емульгуванню, збиванню, текстурованню, відповідачем також не надано, відповідних обставин не встановлено у висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень.

Суд бере до уваги науковий факт, що емульгуванням є процес приготування емульсій, тобто системи, яка складається з двох взаємно нерозчинних рідин, одна з яких рівномірно розподілена в другій у вигляді найдрібніших крапель, а розміри розпорошених часточок є більшими від характерних для колоїдів (наприклад, вода у маслі, масло у воді тощо).

Зважаючи на те, що дослідженням Спеціалізованої лабораторії не встановлено факту наявності у продуктах «CLSP 555» та «DURKEX 104» інших рідин, крім олії, що відповідає також технічній документації на продукти, суд приходить до висновку про те, що в ході розгляду справи не знайшов підтвердження факт емульгування ввезених товарів.

Згідно пояснень представника позивача в ході розгляду справи, у разі здійснення процедури збивання, консистенція спірних продуктів була б зовсім іншою (пористою) у порівнянні з дійсною. Технічна документація та листи виробника і постачальника продуктів також не підтверджують факт збивання.

Що стосується текстуровання, то у висновку Спеціалізованої лабораторії зазначено, що відсутність відповідних методик та приладів унеможливлює визначити, чи піддавалися проби продуктів текстуруванню

Отже, суд виходить з того, що продукти «CLSP 555» та «DURKEX 104» не були піддані емульгуванню, збиванню, текстурованню,

Стосовно посилання відповідача на наявність у продуктах «CLSP 555» та «DURKEX 104» лецитину, що встановлено висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень, що однозначно свідчить про віднесення їх до коду 1517, суд бере до уваги наступне.

У висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 15.01.2015 № 109 вказано, що якісна хімічна реакція проби спірних продуктів на фосфатиди (лецитин) - позитивна, у зв'язку з чим, експерт підсумовує, що продукти містять доданий лецитин.

Суд відзначає, що у висновку не зазначено ані масову частку лецитину у продуктах, ані походження лецитину (тваринний, рослинний).

На запит суду відносно підстав для висновку про додавання лецитину, Харківським управлінням з питань експертизи та досліджень СЛЕД Міндоходів повідомлено, що згідно ДСТУ 6032:2008 «Олії. Переробляння. Терміни та визначення понять» при рафінації відбувається видалення з олій всіх супутніх речовин (у тому числі фосфатидів), крім одорувальних. З огляду на викладене, а також результати проведених досліджень проб «CLSP 555» та «DURKEX 104» (визначений вміст жирних кислот свідчить про рафінування продуктів, відсутність запаху - про їх дезодорування, присутність транс-ізомерів жирних кислот - про гідрогенізацію), зроблено висновок, що лецитин у складі продуктів відповідних найменувань є доданим /а.с.36 - 37 т.3/.

У листі компанії «Лодерс Кроклаан» від 05.02.2015 за вих. JKF 217/489 підтверджено, що лецитин як органічна складова олії, видаляється під час рафінації з метою запобігання потемнінню олій під дією високих температур, після чого повертається у кількості 0,025 %, що втричі менше за природний вміст олії, при цьому використовується лецитин, отриманий із соняшникової олії спеціалізованими компаніями, який за фосфоліпідним складом практично не відрізняється від лецитину з пальмової та пальмо ядрової олії. При цьому повернення до олії їх натуральної складової у кількості, що не перевищує первісну частку у кількісному відношенні, не модифікує її тригліцеридну структуру та не викликає будь-яких нових характеристик цих олій, не є додатковою обробкою /а.с. 178 - 185 т.1/.

Суд бере до уваги, що лецитин (синонім - фосфатид, фосфоліпід) є найважливішим представником фосфоліпідів, та являє собою складну суміш, що містить 65 - 75% фосфоліпідів разом з незначною кількістю інших речовин.

Із наукових джерел вбачається, що пальмоядрова олія містить до 0,07 % фосфатидів, пальмова олія - 0,05 - 0,10 % (стор. 126 книги Дейвіда Р.Еріксона «Переробка харчових жирів та олій» /а.с. 26 - 27 т.3/).

Відповідно до вимог Технічного регламенту щодо правил маркування харчових продуктів, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 487 від 28.10.2010 (пункт 11), інгредієнтами харчового продукту не вважаються речовини, які в процесі виробництва тимчасово видаляли з харчового продукту, а потім в нього вводили, не перевищуючи його первісну частку в кількісному відношенні.

Аналогічно, статтею 20 Директиви Європейського парламенту та Європейської ради № 1168/2011 від 25.10.2011, яка є обов'язковою для виробника спірних продуктів, визначено, що не можна вимагати включати до списку інгредієнтів наступні складові харчового продукту: а) складові інгредієнту, які були тимчасово видалені під час процесу виробництва і пізніше повторно введені, але не перевищуючи їх первісних пропорцій /а.с. 16 -17 т.3/.

Згідно листа Українського науково-дослідного інституту олій та жирів Національної академії аграрних наук України від 11.02.2015 за вих.№ 11/86, адресованого Представництву «AKOLEO», відновлення в рослинних оліях та їх фракціях лецитину, що не перевищує його природний вміст, не є додатковою обробкою. Введення лецитину в рафінований пальмовий олеїн в кількості 0,025 % не дає підстави рахувати пальмовий олеїн як суміш жирів, оскільки при цьому не змінюється ні фізичний, ні хімічний стан.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що наявність у продуктах «CLSP 555» та «DURKEX 104» лецитину, видаленого під час рафінації та повернутого у масовій частці 0,025%, що не перевищує початкових пропорцій, що не спростовано відповідачем, не дає підстави вважати продукти сумішшю олій (жирів), а також не покладає обов'язку на виробника продуктів визначати такий лецитин як добавку.

За таких обставин посилання відповідача Полтавської митниці ДФС на те, що продукти «CLSP 555» та «DURKEX 104» підлягають класифікації у товарній позиції 1517, оскільки Поясненнями передбачено, що продукти товарної позиції 1517 можуть містити добавки в невеликих кількостях лецитину, суд оцінює критично, оскільки в даному випадку лецитин не може вважатися добавкою для вказаних продуктів.

Суд також враховує, що згідно Пояснень до товарної позиції 1517 включаються маргарин та інші придатні для вживання в їжу суміші або готові продукти. Однак згідно листа Представництва «АКОЛЕО» від 10.02.2015 № 15/234 жири «CLSP 555» та «DURKEX 104» не є готовими харчовими продуктами, а є виключно сировиною для виготовлення напівфабрикатів для виготовлення харчових продуктів /а.с. 194 т. 1/.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що продукти рослинні жири «CLSP 555» та «DURKEX 104» за жодною ознакою не підлягають віднесенню до товарної позиції 1517 та класифікації за кодом УКТ ЗЕД .

Як встановлено судом, позивачем визначено код товару - рослинного жиру «CLSP 555» - , рослинного жиру «DURKEX 104» - .

Відповідно до Митного тарифу до товарної категорії 1511 належать олія пальмова та її фракції, рафіновані або нерафіновані, але без зміни їх хімічного складу. Код товарної підкатегорії «інші» належить до товарної підпозиції 151190 «інші».

Згідно із Методичними рекомендаціями щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, викладеними у листі Міністерства доходів і зборів України від 26.03.2014 № 6983/7/99-99-24-02-03-17 (надалі - Методичні рекомендації) у товарних підкатегоріях 1511 90 91 00 та 1511 90 99 00 класифікується рафінована пальмова олія незалежно від її агрегатного стану (рідка, тверда, пластична або така, що мажеться) та рідка фракція пальмової олії (пальмовий олеїн).

З огляду на викладене, суд вважає, що рослинний жир «DURKEX 104», який оснований на пальмовій олії (100 %), що не є сумішшю жирів, є фракціонованим, негідрогенізованим (тобто не підданий зміні хімічного складу), рафінованим, рослинним, нелауриновим жиром, правомірно віднесено позивачем до коду УКТ ЗЕД .

Стосовно товарної категорії 1516, то згідно із положеннями Митного тарифу до вказаної категорії належать жири, масла і олії, тваринні або рослинні та їх фракції, частково або повністю гідрогенізовані, інтеретерифіковані, реетерифіковані або елаїдинізовані, рафіновані або нерафіновані, але не піддані подальшій обробці. Код товарної підкатегорії «стеарин пальмоядровий рафінований, вибілений, дезодорований» належить до товарної категорії 15162098 «інші» товарної підпозиції 151620 «жири і олії рослинні та їх фракції».

Згідно Пояснень до УКТ ЗЕД до цієї товарної позиції включаються жири, масла і олії тваринні або рослинні, піддані певним хімічним перетворенням, згаданим нижче, але не піддані подальшій обробці.

До цієї товарної позиції також включаються аналогічно оброблені фракції тваринних чи рослинних жирів та олій:

(A) Гідрогенізовані жири, масла і олії.

(B) Інтеретерифіковані, реетерифіковані або елаїдинізовані жири, масла і олії.

(1) Інтеретерифіковані (або трансетерифіковані) жири, масла і олії.

(2) Реетерифіковані жири, масла і олії (або так звані етерифіковані жири, масла та олії)

(3) Елаїдинізовані жири, масла і олії.

До цієї товарної позиції не включаються гідрогенізовані і т. п. жири, масла та олії та їхні фракції, що пройшли таку подальшу обробку з метою перетворення в харчовий продукт, як текстурування (зміна текстури або кристалічної структури) (товарна позиція 1517). До цієї товарної позиції також не включаються гідрогенізовані, інтеретерифіковані, реетерефіковані або елаїдинізовані жири, масла і олії або їх фракції в тих випадках, коли більше одного виду жиру, або масла, або олії піддавались модифікації (товарна позиція 1517 або 1518).

Зважаючи на вищенаведене, рослинний жир «CLSP 555», який є оснований на пальмоядровій олії (100 %), фракціонований, гідрогенізований, рафінований, рослинний, лауриновий, твердої фракції жир, який не проходив подальшу обробку з метою перетворення в харчовий продукт (текстурування тощо), що не спростовано відповідачем, правомірно класифіковано за кодом товару . Товар віднесено позивачем до вказаного коду УКТ ЗЕД з урахуванням також того, що лише один вид олії - пальмоядрової, піддавався модифікації (гідрогенізація), що не заперечується відповідачем.

Суд бере до уваги, що у митних деклараціях країни відправлення (Нідерланди) від 16.12.2014 визначено номенклатурний код товарів «CLSP 555» (15162098) /а.с. 235 т.1/ та «DURKEX 104» (15119099) /а.с. 233 - 234 т.1/, який відповідає задекларованим позивачем кодам товарів (за першими вісьмома знаками).

Відповідно до Указу Президента України від 17.05.2002 № 466/2002 Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів від 14.06.1983 (зі змінами, внесеними Протоколом від 24.06.1986), а відтак в силу вимог статті 3 зазначеної Конвенції зобов'язується дотримуватися порядку кодування, прийнятого у Гармонізованій системі, застосовувати Основні правила для тлумачення Гармонізованої системи та усі примітки до розділів, груп і товарних позицій, не змінювати їх об'єм, та може створювати у своїй номенклатурі митних тарифів або статистичній номенклатурі підрозділи для класифікації товарів із більшою кількістю знаків, ніж у Гармонізованій системі, за умови, що ці підрозділи будуть додані і кодовані понад шестизначний цифровий код, наведений у додатку до цієї Конвенції.

Як встановлено судом, при визначенні коду спірних товарів позивач обґрунтовано керувався, крім норм національного законодавства, положеннями Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів від 14.06.1983, нормами Гармонізованої системи опису та кодування товарів і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Полтавської митниці ДФС про визначення коду товару від 21 січня 2015 року № КТ-801-2015, яким ввезені позивачем товари рослинні жири «CLSP 555» та «DURKEX 104» класифіковано за кодом не ґрунтується на нормах законодавства, прийнято без врахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.

З приводу позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

У даній справі судом встановлено, що картка про відмову у митному оформленні ґрунтується на рішенні про визначення коду товару, неправомірність якого встановлена судом, а тому є також протиправним та підлягає скасуванню, а вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення коштів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618.

Розділом III зазначеного Порядку передбачено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Виходячи з наведеного, нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, який позивачем не дотриманий.

Відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 № 882/1188, який набрав чинності 25.02.2014, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Позивачем не надано суду доказів подання вказаної заяви та отримання відмови митного органу у поверненні платежів.

Слід зазначити, що Верховим Судом України у постанові від 25.11.2014 по справі № 21-207а14 вказано, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення коштів задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Зважаючи на те, що суд відхилив позовні вимоги майнового характеру, судовий збір у розмірі 1827 грн. підлягає стягненню із позивача, однак враховуючи те, що вказану суму судового збору позивачем сплачено під час подання позову згідно платіжного доручення № 805 від 30.01.2015, то необхідність достягнення судового збору відсутня. Стосовно судового збору за немайнові вимоги, щодо яких суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення, то судовий збір за них не сплачено, а відтак не підлягає поверненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Полтавакондитер" до Полтавської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці ДФС про визначення коду товару від 21 січня 2015 року № КТ-801-2015.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Полтавської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/00019.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 30 березня 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол