Справа № 808/8264/13-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2015 рокусправа № 808/8264/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

22 жовтня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03 квітня 2013 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 175832,50 грн., з яких 140666,00 грн. за основним платежем та 35166,50 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2014 року у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

31 березня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з заявою про закриття провадження у даній справі у зв'язку з досягненням сторонами примирення пов'язаного з податковим компромісом.

Розглянувши заяву позивача та вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо задоволення вказаної заяви про закриття провадження у справі з наступних підстав.

У відповідності до статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду.

Згідно до пункту 11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Таким чином, законом встановлено, що досягнення податкового компромісу є підставою для примирення сторін, в тому числі під час апеляційного розгляду справи.

Відтак, встановленню підлягає факт досягнення сторонами по справі податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Згідно пункту 1 вказаного підрозділу податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 01 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Пунктом 7 вказаного підрозділу передбачено, що процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Предметом оскарження в даній справі виступає податкове повідомлення-рішення № від 03 квітня 2013 року, яким позивачу визначено грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що до податкових зобов'язань, нарахованих оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, може бути застосована процедура податкового компромісу.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Пунктом 2 цього підрозділу передбачено, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

На підтвердження досягнення податкового компромісу позивач надав суду рішення Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області (правонаступник Бердянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області) про погодження застосування процедури податкового компромісу по підприємству ФОП ОСОБА_1 від 17 березня 2015 року, розрахунок суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеного за результатами акту позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 11 лютого 2013 року №75/1720/НОМЕР_1 та платіжне доручення від 20 березня 2015 року №1, згідно з якими позивачем до бюджету було сплачено 5 відсотків від суми податкових зобов'язань, визначених спірним податковим повідомленням-рішенням у розмірі 7033,30 гривень.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що процедура податкового компромісу була застосована у відповідності до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а фактичне досягнення податкового компромісу підтверджене належними доказами.

Отже, наявні законні передумови для примирення сторін по справі. Відтак, заява позивача щодо закриття провадження в адміністративній справі у зв'язку з їх примиренням шляхом досягнення податкового компромісу підлягає задоволенню.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду або ж визнати її нечинною і закрити провадження у справі.

Особливості закриття провадження у справі на стадії апеляційного перегляду визначені статтею 203 Кодексу адміністративного судочинства України. Зі змісту цієї норми слідує, що постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу, зокрема, у випадку, якщо сторони досягли примирення.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши її фактичні обставини, судова колегія не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного її вирішення. Відтак, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Водночас, підстави для закриття провадження у справі виникли після ухвалення постанови суду першої інстанції, а тому у відповідності до приведених вище норм рішення суду першої інстанції підлягає визнанню нечинним, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 113, 194, 205 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про закритття провадження у справі - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2014 року по справі №808/8264/13-а визнати нечинною.

Провадження у справі №808/8264/13-а за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко