Справа № 2а-0870/9623/11
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року 16:50 Справа № 2а-0870/9623/11

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря Богомаз Г.А. та представників:

позивача: Щербаня В.В., довіреність № 20-531 від 17.12.2010;

Дядько А.С., довіреність № 20-529 від 20.12.2010

відповідача: Вовка Д.В., довіреність б/н від 21.02.2011;

Бойко Є.К., довіреність б/н від 25.10.2011,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 29 листопада 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 жовтня 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - ВАТ «Запоріжсталь», позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (далі - СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі, відповідач) в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 20.10.2011 року та № від 20.10.2011 року.

Ухвалою суду від 01 листопада 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі №2а-0870/9623/11, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 17 листопада 2011 року.

У судовому засіданні 17 листопада 2011 року судом оголошувалася перерва до 29 листопада 2011 року.

Представники позивача у судових засіданнях підтримали адміністративний позов у повному обсязі, просять суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 20.10.2011 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 390224,00 грн. та № від 20.10.2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 390224,00грн. і застосування штрафних санкцій у сумі 195112,00 грн. Обґрунтовують свої вимоги тим, що порушення продавцями-постачальниками позивача, який виступає покупцем, податкової дисципліни не тягне за собою відповідальності позивача. Позивач має всі належним необхідні документи бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження сум, включених до податкового кредиту. Як зазначає позивач, відповідач не довів порушення позивачем зазначених в акті перевірки норм Податкового кодексу України, отже, вважає, що зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість та зменшення суми бюджетного відшкодування є протиправним. Зазначає, що на час здійснення господарської операції з ТОВ «Дніпрометпром» останнє було зареєстровано як платник податку, сумнівів у цьому у відповідача при здійсненні перевірки не виникало. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача у судових засіданнях проти доводів адміністративного позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях, а саме: вважають результати проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача щодо його правовідносин з ТОВ «Дніпрометпром» за травень 2011 року обґрунтованими у зв'язку з тим, що перевіркою встановлено відсутність інформації щодо фактичного походження продукції, поставленої на ВАТ «Запоріжсталь», оскільки у сертифікатах якості продукції ТОВ «Дніппрометпром» відсутня інформація про отримання цієї продукції, а підприємство не є її виробником. Крім того, зазначає, що позивачем при здійсненні перевірки не були надані перевіряючим документи на підтвердження перевезення та походження вантажу за перевіряємий період. Також вказує, що по ланцюгу формування податкового кредиту за травень 2011 року встановлено, що у контрагентів ТОВ «Дніпрометпром» відсутні дані про наявність у підприємства виробничих потужностей, відповідних фахівців та робітників. На підставі зазначеного відповідач зробив висновок про неправомірність віднесення позивачем до податкового кредиту за травень 2011 року суми ПДВ у розмірі 390224,00грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Дніпрометпром», що вплинуло на від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за травень 2011 року та на розрахунок суми бюджетного відшкодування за період червень 2011 року на загальну суму 390224,00грн. На підставі зазначеного вважать підстави для задоволення позову відсутніми, а податкові повідомлення-рішення обґрунтованими та законними.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 03.10.2011 року по 06.10.2011 року на підставі наказу СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі від 03.10.2011 року № 1105 співробітниками відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ВАТ «Запоріжсталь» щодо підтвердження відомостей, отриманих від ТОВ «Дніпрометпром», яке мало правові відносини з позивачем за травень 2011 року.

По завершенню даної перевірки було складено акт № 395/08-01/00191230 від 06.10.2011 року, згідно зі змістом якого встановлено порушення п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п.10.1 "Порядку ведення реєстру отриманих та виданих податкових накладних", затвердженого наказом ДПА України від 30.06.2005 № 244 із змінами та доповненнями, зареєстрованого в Мін'юсті України 18.07.2005 № 770/11050, п. 4 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом ДПА України від 25.01.2011р. № 41, зареєстрованого в Мін'юсті України 16.02.2011р. № 197/18935, що призвело до завищення позивачем суми податкового кредиту та від'ємного значення за травень 2011 року, яке, у свою чергу, призвело до завищення бюджетного відшкодування за червень 2011 року на загальну суму ПДВ 390224,0 грн. (суму відшкодовано).

В акті перевірки зазначено, що позивачем неправомірно включено до складу податкового кредиту податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «Дніпрометпром» з придбання рельсів та іншої металопродукції за період з 01.05.2011р. по 31.05.2011р. на загальну суму ПДВ 390224,00грн., що вплинуло на суму бюджетного відшкодування за червень 2011 року. Як зазначається в акті перевірки, по ланцюгу формування податкового кредиту за травень 2011 року встановлено, що у контрагентів ТОВ «Дніпрометпром» відсутні дані про наявність у підприємства виробничих потужностей, відповідних фахівців та робітників. Позивачем при здійсненні перевірки не були надані перевіряючим документи на підтвердження перевезення та походження вантажу за перевіряємий період.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № від 20.10.2011 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 390224,00грн. та № від 20.10.2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 390224,00грн. і застосування штрафних санкцій у сумі 195112,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Суд не погоджується з висновками акта перевірки, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що сума завищеного податкового кредиту виникла у зв'язку із включенням позивачем до податкового кредиту податкових накладних по взаємовідносинах з ТОВ «Дніпрометпром» з придбання рельсів та іншої металопродукції за період з 01.05.2011р. по 31.05.2011р. на загальну суму ПДВ 390224,00грн. Продукція придбана позивачем на підставі Договору № 20/2010/1502 від 13.05.2010р. Судом встановлено, що договір № 20/2010/1502 від 13.05.2010р., на я кий посилається відповідач в акті перевірки, між позивачем та ТОВ «Дніпрометпром» не укладалося. Але зі змісту акта перевірки випливає, що відповідачем досліджувався Договір поставки № 20/2010/1502 від 27.08.2011 року. Отже, судом розглядаються обставини та надається оцінка господарської діяльності та правовідносин позивача із ТОВ «Дніпрометпром» у рамках договору поставки № 20/2010/1502 від 27.08.2011 року за вказаний період - з 01 травня 2011 року по 31 травня 2011 року.

Так, судом встановлені наступні обставини господарських правовідносин позивача із ТОВ «Дніпрометпром»:

27 серпня 2010 року між ТОВ «Дніпрометпром» (постачальник) та позивачем (покупець) було укладено договір поставки № 20/2010/1502, відповідно до якого Постачальник зобов'язався виготовити та поставити, а Покупець на умовах дійсного договору прийняти та оплатити продукцію, найменування, ціна та орієнтовна кількість якої вказана у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору. Орієнтовна сума договору складає 794902,66грн. 9п. 3.1 Договору).

Пунктом 4 Договору визначений порядок поставки продукції. Так, постачальник відвантажує продукцію на адресу покупця автотранспортом. Транспортні витрати оплачує постачальник. Перелік товаророзпорядчих документів: накладна, сертифікат якості, рахунок, податкова накладна.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 26.08.2011р.

На виконання вказаного договору ТОВ «Дніпрометпом» передало у власність позивачу у травні 2011 року товар відповідно до специфікації до договору. Поставку товару та його використання у господарській діяльності позивача підтверджують наявні в матеріалах справи первинні документи, а саме: податкова накладна від 11.05.2011 № 1 на суму 282138,76грн., у тому числі ПДВ 47023,13грн., рахунок-фактура № СФ-000061 від 11.05.2011, видаткова накладна від 11.05.2011 № РН-000059; податкова накладна від 11.05.2011 № 2 на суму 282138,76грн., у тому числі ПДВ 47023,13грн., рахунок-фактура №СФ-000062 від 11.05.2011, видаткова накладна від 11.05.2011 № РН-000060; податкова накладна від 13.05.2011 № 3 на суму 178330,09грн., у тому числі ПДВ 29721,68грн., рахунок-фактура № СФ-000063 від 13.05.2011, видаткова накладна від 13.05.2011 № РН-000061; податкова накладна від 16.05.2011 № 4 на суму 15521,59грн., у тому числі ПДВ 2586,93грн., рахунок-фактура № СФ-000064 від 16.05.2011, видаткова накладна від 16.05.2011 № РН-000062; податкова накладна від 16.05.2011 № 4 на суму 173260,62грн., у тому числі ПДВ 28876,77грн., рахунок-фактура № СФ-000062 від 16.05.2011, видаткова накладна від 16.05.2011 № РН-000062; податкова накладна від 18.05.2011 № 5 на суму 121509,18грн., у тому числі ПДВ 20251,53грн., рахунок-фактура № СФ-000065 від 18.05.2011, видаткова накладна від 18.05.2011 № РН-000063; податкова накладна від 18.05.2011 № 6 на суму 77203,24грн., у тому числі ПДВ 12867,21грн., рахунок-фактура № СФ-000066 від 18.05.2011, видаткова накладна від 18.05.2011 № РН-000064; податкова накладна від 18.05.2011 № 6 на суму 109591,284грн., у тому числі ПДВ 18265,21грн., рахунок-фактура № СФ-000066 від 18.05.2011, видаткова накладна від 18.05.2011 № РН-000064; податкова накладна від 19.05.2011 № 9 на суму 177021,94грн., у тому числі ПДВ 29503,66грн., рахунок-фактура №СФ-000069 від 19.05.2011, видаткова накладна від 19.05.2011 № РН-000068; податкова накладна від 19.05.2011 № 10 на суму 86727,28грн., у тому числі ПДВ 14454,55грн., рахунок-фактура № СФ-000070 від 19.05.2011, видаткова накладна від 19.05.2011 № РН-000069; податкова накладна від 20.05.2011 № 12 на суму 66240,00грн., у тому числі ПДВ 11040,00грн., рахунок-фактура № СФ-000073 від 20.05.2011, видаткова накладна від 20.05.2011 № РН-000071; податкова накладна від 25.05.2011 № 14 на суму 150773,76грн., у тому числі ПДВ 25128,96грн., рахунок-фактура № СФ-000074 від 25.05.2011, видаткова накладна від 25.05.2011 № РН-000072; податкова накладна від 25.05.2011 № 15 на суму 68957,95грн., у тому числі ПДВ 11492,99грн., рахунок-фактура № СФ-000075 від 25.05.2011, видаткова накладна від 25.05.2011 № РН-000073; податкова накладна від 25.05.2011 № 15 на суму 84904,56грн., у тому числі ПДВ 14150,76грн., рахунок-фактура № СФ-000075 від 25.05.2011, видаткова накладна від 25.05.2011 № РН-000073; податкова накладна від 25.05.2011 № 16 на суму 108528,00грн., у тому числі ПДВ 18088,00грн., рахунок-фактура № СФ-000076 від 25.05.2011, видаткова накладна від 25.05.2011 № РН-000074; податкова накладна від 25.05.2011 № 16 на суму 68169,60грн., у тому числі ПДВ 11361,60грн., рахунок-фактура № СФ-000076 від 25.05.2011, видаткова накладна від 25.05.2011 № РН-000074; податкова накладна від 26.05.2011 № 17 на суму 88413,12грн., у тому числі ПДВ 14735,52грн., рахунок-фактура № СФ-000077 від 26.05.2011, видаткова накладна від 26.05.2011 № РН-000075; податкова накладна від 26.05.2011 № 18 на суму 91795,70грн., у тому числі ПДВ 15229,28грн., рахунок-фактура № СФ-000078 від 26.05.2011, видаткова накладна від 26.05.2011 № РН-000076; податкова накладна від 26.05.2011 № 18 на суму 92617,20грн., у тому числі ПДВ 15436,20грн., рахунок-фактура № СФ-000078 від 26.05.2011, видаткова накладна від 26.05.2011 № РН-000076; податкова накладна від 26.05.2011 № 18 на суму 17503,20грн., у тому числі ПДВ 2917,20грн., рахунок-фактура № СФ-000078 від 26.05.2011, видаткова накладна від 26.05.2011 № РН-000076.

Крім того, до матеріалі справи надані відповідні сертифікати якості товару.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України, встановлено свободу договору. Тобто сторони вільні в укладені договору, визначені умов договору, тощо.

Суб'єкти господарювання самостійно визначають умови ведення господарської діяльності, економічної доцільності ведення тих чи інших господарських операцій. Визначення умови переходу права власності на товар, умов поставки товару є також правом сторін.

Суд вважає, що спірні відносини, що виникли з договору поставки, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Так, на виконання умов вищезазначеного договору поставки позивач отримав товар, який зазначений у специфікації до договору, сплатив його вартість, про що свідчать первинні документи.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з п. 14.1.181 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, зокрема, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору.

З наведеного слідує, що в разі видачі контрагентами, зареєстрованими як платники ПДВ, покупцю податкових накладних з усіма необхідними реквізитами, передбаченими діючим законодавством, останній має право на включення суми ПДВ до складу податкового кредиту за звітній податковий період.

Поставка товару за договором поставки від 12.05.2010 року позивача з ТОВ «Дніпрометпром» підтверджена податковими накладними, які містять усі реквізити, передбачені п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України. ТОВ «Дніпрометпром» на момент здійснення господарських операцій знаходилося на податковому обліку як платники ПДВ, його свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ на час здійснення цих господарської операції не було анульоване, правочин з цим суб'єктом господарювання, а також первинні бухгалтерські та податкові документи не визнані у встановленому чинним законодавством України порядку недійсними.

Відповідні відносини у сфері оподаткування регулюються підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України. Вказана норма встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків.

Зазначені норми поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість. За змістом указаної норми, відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

При цьому, з урахуванням норм ст.ст. 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

В разі, якщо контрагент підприємства порушив законодавство при нарахуванні та сплаті своїх податкових зобов'язань, відповідальність за це несе виключно він, можливості покладення відповідальності на інших осіб законодавством України не тільки не передбачено, але прямо заборонено.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пред'явлені до перевірки документи є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та повністю підтверджують факт здійснення операцій і, відповідно, право позивача на включення до складу податкового кредиту відповідних сум по операціям з вищезазначеними юридичними особами.

В Акті перевірки не наведено, які з наданих позивачем під час перевірки документів не відповідають вимогам законодавства та з яких саме підстав позивач не мав права включати суму ПДВ за отриманий від ТОВ «Дніпрометпром» у травні 2011 року товар до податкового кредиту за цей період. Навпаки, відповідачем не заперечується правильність оформлення позивачем вказаних документів. Усі первинні документи з обліку господарських операцій наявні, оформлені належним чином, підписані повноважними особами підприємств та завірені печатками підприємств.

Посилання відповідача в акті перевірки на ненадання позивачем документів на підтвердження перевезення та проходження вантажу за перевіряємий період не спростовують факту дійсності договору поставки між позивачем та ТОВ «Дніпрометпром», його виконання за наявності необхідних для цього первинних документів. Крім того, відповідно до п. 4 договору поставки обов'язок по відвантаженню продукції на адресу покупця автотранспортом лежить на постачальнику. Транспортні витрати оплачує постачальник.

Таким чином, правочин між позивачем та ПП ТОВ «Дніпрометпром» відповідає вимогам чинного законодавства України, при його укладенні сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов; предметом правочину є товар, що не обмежений в цивільному обороті України; правочин реально сторонами виконано - товар передано, грошові кошти сплачено. В Акті не наведено жодного належного доказу протилежного.

За вказаних обставин, висновки відповідача спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. А відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спор.

Посилання відповідача на ту обставину, що один із контрагентів в ланцюгу постачання має ознаки «фіктивності» та його директор на теперішній час встановлюється працівниками податкової міліції суд не вважає належним доказом нереальності договору поставки та неправомірності включення позивачем суми ПДВ за отриманий від ТОВ «Дніпрометпром» товар у травні 2011 року до податкового кредиту, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім в ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Пунктами 200.1 та 200.3 статті 200 Податкового кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Законодавством не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями інших юридичних осіб. Податковий кодекс України також не встановлює такої відповідальності.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Дніпрометпром» на час здійснення відповідної господарської операції було зареєстровано як платник ПДВ, що також не заперечується відповідачем.

Відтак, оскільки контрагент позивача - ТОВ «Дніпрометпром» на час здійснення господарської операції по постачанню металопродукції позивачу у травні 2011 року мав свідоцтво платника податку, податкові накладні оплачені позивачем, відповідачем в ході судового розгляду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростував вимоги позивача. Висновок відповідача про завищення позивачем суми податкового кредиту за травень 2011 року на суму 390224,00 грн. є необґрунтованим та неправомірним.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про неправомірне зменшення відповідачем позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 390224,00 грн., зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 390224,00грн. та, відповідно, неправомірне нарахування штрафних санкцій у розмірі 195112,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на ст.ст. 71, 72 КАС України, на думку суду, СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя не доведено правомірності та обґрунтованості підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень про зменшення відповідачем позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 390224,00 грн., зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 390224,00грн. і застосування штрафних санкцій в сумі 195112,00 грн. з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 20 жовтня 2011 року №.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі від 20 жовтня 2011 року №.

4.Присудити з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судові витрати у розмірі 3,40 грн. (три гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Ю.П. Бойченко

Постанова виготовлена в повному обсязі 05 грудня 2011 року.