Справа № 2а-13872/11/2070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/9991/26620/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма "КУРСОР-АУДИТ" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2012 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма "КУРСОР-АУДИТ" до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та визнання вимоги недійсною,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2012 року відмовлено в позові товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма "КУРСОР-АУДИТ" до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та визнання вимоги недійсною.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою та просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, Аудиторська фірма "Курсор-Аудит" у формі товариства з обмеженою відповідальністю знаходиться на обліку в УПФУ у Жовтневому районі м. Харкова та зареєстрований як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

03 жовтня 2011 року управлінням Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м.Харкова на адресу підприємства позивача була видана вимога про сплату боргу №Ю-2793 у сумі 3110,26 грн. недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що не заперечується сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не належать до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регулюються відносини що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Статтею 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страхувальниками цих осіб є їх роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно ст. 1, 14, 19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року, Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, роботодавці (в тому числі і ті, що перебувають на спрощеній системі оподаткування), зобов'язані сплачувати внески у розмірі 32% від їх фонду оплати праці.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003р. (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що ставки, механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлені Законом № 400/97-ВР, яким разом із Законом № 1058-IV не встановлено такої пільги, як звільнення від сплата збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для суб'єктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену систему оподаткування.

Тому, враховуючи наведені правові норми, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не належать до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Крім того, оскільки Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03 липня 1998 року не має пріоритету перед Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", то повинен застосовуватись лише в частині, що не суперечить цьому закону.

Також слід зазначити, що Указ №727 регулює питання оподаткування суб'єктів малого підприємництва. Згідно з вимогами ст.15 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акті застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення ст.6 зазначеного Указу №727 про звільнення суб'єктів малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, від збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суперечать зазначеному Закону і тому не підлягають застосуванню.

Отже, вимога Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Харкова № Ю-2793 від 03.10.2011 р. на суму 3110,26 грн. щодо недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є обґрунтованою.

При цьому, у зв'язку з тим, що станом на момент винесення спірної вимоги у позивача існувала заборгованість зі сплати страхових внесків, дії відповідача щодо винесення та надіслання вимоги відповідають чинному законодавству України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій вірно встановлені обставини справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма "КУРСОР-АУДИТ" залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: