Справа № 2а-3471/10/1370
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2015р. м. Київ К/800/34789/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Загороднього А.Ф., Зайцева М.П.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2010 року та

ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2013 року

у справі № 2а-3471/10/1370

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся (далі - ФОП ОСОБА_3) в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 10192/10/17-2 від 10 травня 2007 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що висновок податкового органу про обов'язковість його реєстрації, як платником податку на додану вартість (далі -ПДВ), є безпідставним, оскільки ним було правомірно відображено у 2006 році у складі виручки лише суму комісійної винагороди і правомірно продовжено перебування до кінця 2006 року на спрощеній системі оподаткування.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2013 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив судові рішення скасувати та прийняте нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального права.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглядається відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 13 березня 2006 року по 31 березня 2007 року, результати якої оформлено актом № 1611/17-2/НОМЕР_1 від 27 квітня 2007 року (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що обсяг виручки позивача від здійснення підприємницької діяльності у IV кварталі 2006 року перевищив 500 000 грн. Згідно висновків акта перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема пункту 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 (далі - Указ №727/98), статті 13, пункту 1 статті 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пунктів 9.3, 9.4 статті 9, підпункту «а» пункту 10.1, пункту 10.2 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97).

10 травня 2007 року на підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 10192/10/17-2, яким позивачу визначено суму податкового за платежем ПДВ в розмірі 24459,93 грн., з яких 18418,68 грн. - за основним платежем, 6041,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку щодо обґрунтованості викладених в акті перевірки фактів допущення позивачем порушень податкового законодавства позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Указ № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва, в тому числі до фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500000 грн.

Згідно з частиною першою статті 6 Указу № 727/98 суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

Пунктом 4 статті 1 Указу № 727/98 визначено, що виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що обсяг виручки ФОП ОСОБА_3 від реалізації ним товару Приватного підприємства «Болеро Сервіс» відповідно до умов договору у 2006 році склав 519088,79 грн.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону № 168/97 особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку (зокрема ПДВ), коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Закону, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 грн. (без урахування ПДВ), а в пункті 9.4 статті 9 зазначено, що якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пунктом 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, то така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Статтею 5 Указа № 727/98 передбачено, що у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що суб'єкт господарювання, отримавши на власний розрахунковий рахунок суму, яка перевищує дозволений Указом № 727/98 розмір виручки, повинен був зареєструватися, як платник ПДВ, починаючи з наступного звітного періоду.

З урахуванням наведеного, попередні судові інстанції дійшли правильного висновку про відповідність вимогам чинного законодавства оскаржуваного податкового повідомлення-рішення і обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін

А.Ф. Загородній

М.П. Зайцев