Справа № 822/574/15
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/574/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року 16:15м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук А.М.
при секретаріБачку А.М.
за участі:представника сторони
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Подільські товтри" до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року публічне акціонерне товариство "Подільські товтри" (далі - позивач, ПАТ "Подільські товтри") звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби (далі - відповідач, Кам'янець-Подільська ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення № від 26.04.2012 року, № від 23.07.2012 року та № від 28.08.2012 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.10.2012 року по справі №2270/5839/12 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Подільські товтри" залишено без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2012 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2015 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Подільські товтри" задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.10.2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області від 23.07.2012 р. № залишено без змін. В частині відмови у задоволенні адміністративного позову про скасування податкових повідомлень-рішень Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області від 26.04.2012 р. № та від 28.08.2012 р. № скасовано та направлено на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, 26 березня 2015 року подав до суду додаткові пояснення та клопотання, в якому просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подав письмове заперечення в якому вказує, що ПАТ "Подільські товтри" порушило пп.138.1.1 п.138.1 п.138.4, п.138.8, ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження ПАТ "Подільські товтри" податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року на загальну суму 29440 грн. внаслідок завищення собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) всього в сумі 128000 грн., в результаті віднесення до собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) вартості "запасних частин" (підшипник 22356К та підшипник 23168), факт придбання яких у ПП "Децимус" та у ТОВ "Маст Опт" документально не підтверджено; п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 27640 грн. внаслідок завищення податкового кредиту з ПДВ за лютий 2011 року на суму 2040 грн. та за квітень 2011 року на суму 25600 грн. в результаті віднесення до його складу сум податку з вартості "запасних частин" (долото 215,9 Т-ПВ, підшипник 22356К та підшипник 23168), факт придбання яких у ПП "Децимус", ТОВ "Маст Опт" та у "МКП-Сервіс" документально не підтверджено.

Зазначає, що проведеною перевіркою контролюючий орган встановив відсутність фактичного здійснення господарських операцій ПАТ "Подільські Товтри" із контрагентами ПП "Децимус", ТОВ "Маст Опт" та "МКП-Сервіс" в межах господарської діяльності підприємств, оскільки вказані операції не підтверджені первинними документами, що підтверджують факт здійснення господарської операції по отриманню товарно-матеріальних цінностей у вказаних контрагентів. Вказує, що у позивача відсутні первинні документи, які б фіксували факт настання даної господарської операції - довіреностей на право отримання запчастин, сертифікатів відповідності, паспортів якості, технічної документації, інших подібних документів, які характеризують якість товару, що не дає змоги встановити походження даного товару та ідентифікувати його виробника, товарно-транспортних документів для автомобільного транспортування даного товару.

Представник відповідача також зазначає, що в ході проведення перевірки виявлені відхилення між сумами податкових зобов'язань підприємств-контрагентів та податкового кредиту ПАТ "Подільські товтри", а тому вважає, що у позивача відсутнє право на формування податкового кредиту за наслідками таких господарських операцій. А тому на підставі вищевикладеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В період з 05.03.2012 року по 03.04.2012 року, на підставі направлень від 05.03.2012 року №852, № 853, 858, № 861, від 15.03.2012 року № 995, згідно із статтями 20, 75, 77, пунктом 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, посадовими особами Кам'янець-Подільська ОДПІ Хмельницької області проведена документальна планова виїзна перевірка ПАТ "Подільські товтри" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено акт від 10.04.2012 року №354/221/03771123 та встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог: - підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пунктів 5.1, 5.2, підпунктів 5.2.1, 5.2.5 пункту 5.2, пункту 5.3, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.4 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.4, 138.8, підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 136266 грн.; - пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 27640 грн.; - пункту 169.2.2 пункту 169.2 статті 169, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого не утримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 1130,35 грн.; - підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року. Сума пені складає 792,50 грн.

На підставі вказаного акта перевірки та з урахуванням рішень податкових органів прийнятих за результатами розгляду скарг позивача поданих в порядку адміністративного оскарження, відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення: № від 26.04.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 27641 грн., з яких 27640 грн. - сума основного платежу та 1 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи); № від 23.07.2012 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів найманих працівників у загальному розмірі 1747,42 грн., з яких 1130,35 грн. - сума основного платежу та 617,07 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № від 28.08.2012 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 29440 грн.

Оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2015 року постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.10.2012 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області від 23.07.2012 року № залишена без змін, предметом розгляду є лише правомірність винесення відповідачем податкових повідомлень-рішень: № від 26.04.2012 року та № від 28.08.2012 року.

Як вбачається з акта перевірки від 30.03.2012 року №713/234/36922423 підставою для донарахування позивачу зазначених податкових зобов'язань слугували висновки перевіряючого про неправомірність формування позивачем складу валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за результатами господарських операцій з контрагентами: ПП "МКМ-Сервіс", ПП "Децимус" та ТОВ "Маст-Опт", оскільки, за твердженнями відповідача, правочини укладені позивачем з вказаними контрагентами не спричиняють реального настання правових наслідків обумовлених ними.

Суд не погоджується із такими висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ПАТ "Подільські товтри" мало господарські взаємовідносини із придбання ТМЦ (запчастини) згідно видаткових та податкових накладних, отриманих від: ПП "МКМ-Сервіс" в лютому 2011 року на загальну суму 12240,00 грн., в т.ч. ПДВ 2040,00 грн.; ПП "Децимус" в квітні 2011 року на загальну суму 72000,00 грн., в т.ч. ПДВ 12000,00 грн.; ТОВ "Маст Опт" в квітні 2011 року на загальну суму 81600,00 грн., в т.ч. ПДВ 13600,00 грн.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, згідно положень яких первинні документи - письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ; назва документа (форми); код форми; дата і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі); посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні документи встановлено, що останні містять всі необхідні реквізити, наявність яких є необхідною умовою при їх складанні.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Форма та порядок заповнення податкової накладної передбачені ст. 201 ПК України, відповідно до п. 201.1 якої платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, Податковим кодексом України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства.

На основі отриманих податкових накладних, суми ПДВ включені позивачем до складу податкового кредиту та відображені в деклараціях по податку на додану вартість за відповідні періоди.

З приводу посилань представника відповідача щодо відсутності ТТН, суд враховує, що згідно Закону України "Про автомобільний транспорт" перевезення вантажів здійснюється на підставі цивільно-правових договорів, без застереження щодо обов'язкового застосування ТТН, які за своєю суттю можуть бути тільки однією з рекомендованих форм договору перевезення. Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, діють в частині, що не суперечить цьому Закону, а тому дотримання вимоги про наявність ТТН під час перевезення вантажів є обов'язковим для перевізників. За їх порушення останні можуть притягатися до відповідальності органами, що здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт в процесі виконання перевезень вантажів. Отже, ТТН є документами, що регламентують тільки взаємини перевізника і замовника як учасників транспортного процесу.

Також, суд зважає на те, що ТТН є підставою для списання ТМЦ у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України та не є єдиним і безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу ТМЦ. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ТТН не відносяться до обов'язкових документів податкової звітності, передбаченої ПК України.

Варто також зазначити, що поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань. А відтак платник не може зазнавати негативних наслідків (зокрема, у вигляді позбавлення його права на податковий кредит) внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Аналогічної позиції притримується Європейський Суд з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Також Європейський Суд з прав людини у справі "Інтерсплав проти України" (Заява № 803/02) зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що законодавець не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Отже, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на виявлені відхилення між сумами податкових зобов'язань цих підприємств-контрагентів та податкового кредиту ПАТ "Подільські товтри" як на підставу для висновків про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за наслідками таких господарських операцій.

Однією з підстав для збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість позивачу стали висновки податкового органу, що придбання товарно-матеріальних цінностей у ПП "МКМ-Сервіс", ПП "Децимус" та ТОВ "Маст-Опт" не підтверджуються сертифікатами відповідності на придбану продукцію. Суд не погоджується з позицією представників Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області оскільки така позиція суперечить нормам ст. ст. 13, 14, 15 Декрету Кабінету Міністрів України "Про стандартизацію і сертифікацію" та нормам Наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Декрету КМУ "Про стандартизацію і сертифікацію" державну систему сертифікації створює центральний орган виконавчої влади з питань технічного регулювання - національний орган України з сертифікації, який проводить та координує роботу щодо забезпечення її функціонування, а саме: визначає основні принципи, структуру та правила системи сертифікації України; затверджує переліки продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації, та визначає її запровадження.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 затверджено Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні. Судом встановлено, що вказаний перелік не містить таких товарних позицій як: підшипник 22356К, підшипник 23168, долото 215,9 Т-ПВ, які були придбані ПАТ "Подільські товтри" у ПП "МКМ-Сервіс", ПП "Децимус" та ТОВ "Маст-Опт".

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З врахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своїх висновків про порушення позивачем пп.138.1.1 п.138.1 п.138.4, п.138.8, ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, вони є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, податкові повідомлення-рішення від 26.04.2012 року № та від 28.08.2012 року № не відповідають дійсним обставинам справи та прийняті з порушенням норм чинного податкового законодавства, в зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158 - 163 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 193, 198, 200, 201 ПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов публічного акціонерного товариства "Подільські товтри" задоволити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.04.2012 року № та від 28.08.2012 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства "Подільські товтри", , судовий збір в сумі 572 (п'ятсот сімдесят дві) грн. 34 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 31 березня 2015 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя А.М. Ковальчук