Справа № П/811/4345/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року справа № П/811/4345/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Світ Олія»
доСвітловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України в Кіровоградській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 13.10.2014 року № та №, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Олія» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 13.10.2014 року:

- № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 224079,00 грн. в т.ч. за основним платежем у сумі 149386,00 грн., фінансові (штрафні) санкції у сумі 74693,00 грн.;

- № про збільшення грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції на загальну суму 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено відповідачем на підставі висновку акта перевірки про порушення позивачем: п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 149385,40 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Єврокомфорт ЛТД» та ТОВ «Спецтрейд менеджмент».

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки є необґрунтованими і незаконними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, що в свою чергу, не підтверджені належними документами. Як наслідок, штрафні (фінансові) санкції застосовані згідно спірного податкового повідомлення-рішення на його підставі, являються неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідач надав суду заперечення в яких зазначив, що Світловодською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів і зборів України в Кіровоградській області акт про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Світ Олія» складений правомірно, згідно діючого законодавства, а висновки за результатами акту перевірки є цілком обґрунтованими, отже і податкові повідомлення-рішення винесені згідно чинного законодавства.

Відповідно до ухвали від 13.01.2015 року подальший розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлень та наказу №630 від 25.09.2014 року 25.09.2014 року Світловодською ОДПІ ГУ Міндоходів і зборів України в Кіровоградській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку на підставі якої 30.09.2014 року було складено акт №411/2200/38066068 «Про проведення позапланової виїзної перевірки суб'єкта господарювання ТОВ «СВІТ ОЛІЯ» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період діяльності за червень 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «Босско», квітень 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «Євро комфорт ЛТД», за лютий 2014 року по взаємовідносинах з ТОВ «Спецтрейд Менеджмент», за вересень 2013 року по взаємовідносинах з ПП «Золоте Сторічча» та податку на прибуток за 2013 рік (т.1, а.с.7-31).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято:

- № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 224079,00 грн. в т.ч. за основним платежем у сумі 149386,00 грн., фінансові (штрафні) санкції у сумі 74693,00 грн. (т.1, а.с.34);

- № про збільшення грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції на загальну суму 510,00 грн. (т.1, а.с.32)

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Отже наявність податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, не є єдиною умовою формування податкового кредиту. При цьому будь-які документи, складені на підтвердження факту здійснення окремої господарської операції, набувають статусу документа за своїм суттєвим навантаженням лише у разі фактичності здійснення господарської операції, з приводу якої складається відповідний документ, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Досліджуючи спірні правовідносини, суд встановив, що висновок відповідача, наведений ним в акті перевірки, ґрунтується на встановлених відповідачем фактах, які в цілому свідчать про безтоварність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та його контрагентами ТОВ «Єврокомфорт ЛТД» та ТОВ «Спецтрейд менеджмент», на підставі яких було сформовано податковий кредит з податку на додану вартість.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Світ Олія» та ТОВ «Єврокомфорт ЛТД» укладено договір поставки №0104ДП-1 від 01.04.2014 року відповідно до якого ТОВ «Єврокомфорт ЛТД» продало ТОВ «Світ Олія» товар (дизельне пальне).

Долучені до матеріалів копії первинних документів, а саме: видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання передачі товару, відомості на відпуск дизельного пального свідчать про фактичне виконання сторонами умов договору (т.1, а.с.40-67).

Перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними (т.1, а.с.213-242).

Судом також встановлено, що між ТОВ «Світ Олія» та ТОВ «Спецтрейд Менеджмент» укладено договір поставки №1902ДПК від 19.02.2014 року відповідно до якого ТОВ «Спецтрейд Менеджмент» продало ТОВ «Світ Олія» товар (дизельне пальне).

Долучені до матеріалів копії первинних документів, а саме: видаткові накладні, податкові накладні та відомості на відпуск дизельного пального свідчать про фактичне виконання сторонами умов вищевказаних договорів (т.1, а.с.204-221).

Всі документи підписані відповідальними особами та скріплені печатками як позивача так і контрагентів.

Судом встановлено, що придбаний у контрагентів товар використаний у межах власної господарської діяльності позивача.

На підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучено акти звіряння взаємних розрахунків (т.1, а.с.39, 203) та подорожні листи вантажного автомобіля відповідно до яких ТОВ «Світ Олія» перевозило олію соняшникову (т.1, а.с.68-202, 222-250; т.2, а.с.1-48).

Суд дійшов висновку, що під час транспортування соняшникової олії підприємством було використано придбане у контрагентів дизельне пальне.

Крім того позивачем до матеріалів справи долучено ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року відповідно до якої надано дозвіл на проведення обшуку у нежитловому приміщенні за місцем здійснення діяльності ТОВ «Світ Олія» (код за ), за адресою: АДРЕСА_1, яке перебуває у власності ОСОБА_1 з метою відшукання, виявлення та вилучення речей і документів, що мають значення для досудового розслідування та містять відомості, які можуть бути доказами під час судового розгляду (т.2, а.с.131-132).

В матеріалах справи міститься протокол обшуку відповідно до якого виявлено та вилучено первинну документацію, проаналізувавши зміст протоколу суд дійшов висновку, що вилучені первинні документи складені за спірними господарськими операціями у перевіреному періоді згідно акту №411/2200/38066068 від 30.09.2014 року (т.2, а.с.133-145).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про реальність господарських операцій здійснених ТОВ «Світ Олія» з його контрагентами - ТОВ «Єврокомфорт ЛТД» та ТОВ «Спецтрейд менеджмент», на підставі яких був сформований податковий кредит з податку на додану вартість.

Отже, матеріалами справи доведено фактичне здійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включені до складу податкового кредиту.

Дослідивши надані до суду первинні документи, суд встановив, що останні складені відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За таких обставин, факт здійснення господарських операцій підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що відповідно до положень ст. 198 Податкового кодексу України свідчить про належне формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки позивача, відповідачем у ході перевірки використано акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача. За результатами перевірок вказаних контрагентів позивача податковим органом встановлено відсутність поставок товарі та укладення угод без мети настання реальних наслідків. У зв'язку з цим, податковим органом визнано угоди поставки нікчемними, в тому числі, укладені з позивачем (т.1, а.с.10).

Разом з тим, Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов'язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов'язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбання товару (послуги)не безпосередньо дол. Бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов'язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Дана позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах (постанова від 11.12.2007 р., справа № 21-137во06), де ВСУ дійшов висновку про те, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) визнано, що платник податку на додану вартість не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не взнав про такі зловживання і не міг про них знати.

На час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами, останні мали статус юридичної особи, були зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України та включені до ЄДРПОУ.

Наявними матеріалами даної адміністративної справи позивачем підтверджено реальність господарських операцій з контрагентами за перевірений період, на підставі яких було сформовано податковий кредит з податку на додану вартість

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2014 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 510 грн., суд зазначає наступне

Судом встановлено, що штраф у розмірі 510 грн. застосовано до ТОВ «Світ Олія» в зв'язку з порушенням ним п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України (ненадання на перевірку усіх необхідних документів), відповідальність за яке передбачено п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки, відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Аналіз наведеної норми законодавства свідчить, що штрафна санкція у сумі 510 грн. могла бути застосована лише у разі встановлення порушень чітко визначених даною нормою.

Податковим органом не надано жодного доказу який свідчив би про звернення до позивача із вимогою надання тих чи інших первинних бухгалтерських документів.

Крім того суду зазначає, що відповідно до протоколу обшуку виявлено та вилучено первинну документацію за період який співпадає з періодом проведення перевірки.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за ненадання на перевірку усіх необхідних документів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Кіровоградського окружного адміністративного суду, відповідачем не доведено правомірність дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Світ Олія» підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд також вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Олія» судові витрати у розмірі 449,18 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Олія» задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції від 16.09.2014 року:

- № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 224079,00 грн. в т.ч. за основним платежем у сумі 149386,00 грн., фінансові (штрафні) санкції у сумі 74693,00 грн.;

- № про збільшення грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції на загальну суму 510,00 грн.

4.Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Олія» (код - 38066068) з Державного бюджету України судові витрати в сумі 449 (чотириста сорок дев'ять) грн. 18 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Жук Р.В.