Справа № А36/224-07(38/70)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 рокусправа № А36/224-07(38/70)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Комунального підприємства «Криворізький міський театр драми та музичної комедії імені Т.Г. Шевченка», Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2007 року у справі № А36/224-07(38/70)

за позовом Комунального підприємства «Криворізький міський театр драми та музичної комедії імені Т.Г. Шевченка»

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Комунального підприємства «Криворізький міський театр драми та музичної комедії імені Т.Г. Шевченка», в якому позивач просив визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі № /0 від 01.04.2004 у повному обсязі та № /0 від 01.04.2004 в частині 74274,13 грн. основного платежу ПДВ і 54054,60 грн. штрафних санкцій.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2007 року позов задоволено частково. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Центрально-міського району м. Кривого Рогу № /0 від 01.04.2004 в частині визначення податкового зобов'язання з основного платежу у сумі 70802 грн.70 коп. та в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 31691 грн. 04 коп. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції сторони подали апеляційні скарги. Позивач просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач також просить скасувати постанову господарського суду Дніпропетровської області та прийняту нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі було проведено позапланова документальна перевірку КП «Криворізький міський театр драми та музичної комедії імені Т.Г. Шевченка» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2001 по 01.10.2003, за результатами якої складено акт № 18/26/1/02224749 від 30.03.04.

В ході перевірки податківці дійшли висновку, що за період 01.01.2001 по 01.10.2003 КП «Криворізький міський театр драми імені Т.Г. Шевченка» не виконані вимоги, передбачені пп. 4.1.1, 4.1.6 п. 4.1 ст.4, пп. 5.3.1 п. 5.3, пп. 5.4.10 п. 5.4, п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування підприємств», що привело до заниження податку на прибуток в розмірі 10045,00 грн.

Також було встановлено заниження позивачем в деклараціях з податку на прибуток підприємства за І квартал 2001 року - III квартал 2003 року валового доходу на загальну суму 303490,00 грн. всупереч вимогам пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; завищення в цих же податкових звітних періодах валових витрат на загальну суму 97670,00 грн. та амортизаційних відрахувань на загальну суму 260530,00 грн. внаслідок порушення пп. 5.3.1, 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.4.10 п. 5.4 ст. 5 вказаного Закону; заниження податкових зобов'язань з ПДВ за січень 2001 року - вересень 2003 року на загальну суму 67123,95 гри. та завищення податкового кредиту на загальну суму 41890,09 грн. внаслідок порушення пп. 7.2.1 п. 7.2, пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Визначаючи спірні суми податкових зобов'язань відповідач, зокрема, виходив з того, що позивач безпідставно в порушення пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не включив до валових доходів в І кварталі 2001 року - III кварталі 2003 року виручку від квитків, списаних та знищених без проведення ревізії фінансово-господарської діяльності, на загальну суму 236009,00 грн. Списання та знищення нереалізованих квитків на спектаклі в постановці театру були здійснені без дотримання вимог Інструкції з ведення квиткового господарства в театрально-видовищних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства культури України від 07.07.1999 № 2, зведений звіт в театрі про продаж квитків не складався, а надані позивачем під час перевірки бухгалтерські звіти, звіти білетного столу та акти знищення квитків не відповідають положенням вказаної Інструкції. Фактично до складу валових доходів позивача за результатами перевірки була включена номінальна вартість квитків, які не були реалізовані та були знищені комісією, до складу якої входили працівники театру і відділу культури місцевого органу виконавчої влади.

Крім того, відповідно до акту перевірки, відповідач завищення валових витрат пов'язував, зокрема, із включенням позивачем до валових витрат 53050,00 грн. на оплату праці особам, які прийняті на роботу по трудових угодах, на виплату премій без узгодження з профспілковим органом та керівникам театру, а також 8213,89 грн., виплачених як заробітна плата працівникам бюджетної установи за рахунок коштів, отриманих від господарської діяльності театру.

Перевіркою також було встановлено, що в порушення п. 7.1, пп. 7.2.1, 7.2.2, 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп.7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» підприємством занижено чисту суму податкових зобов'язань в сумі 114889,15 грн. у зв'язку з тим, що за період січень - грудень 2001 року, січень-грудень 2002 року, січень-вересень 2003 року позивачем до складу податкового кредиту було віднесено суми податку на додану вартість на загальну суму 40243,66 грн. по податковим накладним, які складені в порушення пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 вказаного Закону.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: № /0 від 01.04.2003, згідно з яким позивачеві визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 145408,30 грн., в тому числі за основним платежем 100450,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 44958,20 грн.; № /0 від 01.04.2003, згідно з яким позивачеві визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 153958,97 грн., в тому числі за основним платежем 99904,37 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 54054,60 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на час виникнення спірних правовідносин, валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Валовий доход включає загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, крім операцій з їх первинного випуску (розміщення) та операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації).

Суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо неправомірного збільшення податковим органом валового доходу на номінальну вартість таких квитків з огляду на те, що квитки на спектаклі в театрі не були реалізовані, що свідчить про не надання позивачем театрально-видовищних послуг на вартість нереалізованих квитків.

При цьому порушення позивачем порядку знищення квитків не впливає на характер спірних правовідносин, адже театр не отримав та не очікував отримання доходу від здійснення власної господарської діяльності.

В спростування висновків податкового органу щодо неправомірного включення позивачем до складу валових витрат сум на оплату праці особам, які прийняті на роботу по трудових угодах, на виплату премій без узгодження з профспілковим органом та керівникам театру, а також сум, виплачених як заробітна плата працівникам бюджетної установи за рахунок коштів, отриманих від господарської діяльності театру, КП КП «Криворізький міський театр драми та музичної комедії імені Т.Г. Шевченка» належних та допустимих доказів ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав.

При цьому суд першої інстанції надав вірну оцінку тій обставині, що постанова слідчого про виїмку від 06.02.2004 не містить відомостей щодо того, що у позивача було вилучено такі документи.

Щодо встановлення порушень з питань ПДВ, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги до податкових накладних, які були складені в період спірних правовідносин, були встановлені ст. 7 Закону України «Про податок на додатну вартість».

Суд першої інстанції зобов'язував позивача надати суду докази здійснення операцій з поставки, за якими були видані податкові накладні. У випадку неможливості надання вказаних документів позивачу було запропоновано надати докази відсутності таких документів, вказати особу, у якої вони перебувають, та перелік документів, які необхідно витребувати у вказаної особи.

Позивач не надав суду першої інстанції первинні документи, що підтверджують здійснення операцій з поставки за спірними податковими накладними чи їх переліку. Позивачем також не надано доказів вилучення у нього цих документів.

Не надані вказані документи і до суду апеляційної інстанції. Надані ж позивачем під час апеляційного розгляду справи документи, що підтверджують витрати театру в спірному періоді, не спростовують висновки податкового органу щодо невідповідності податкових накладних вимогам чинного законодавства, яке діяло на час спірних правовідносин, та не підтверджує реальність здійснення господарських операцій, у зв'язку з якими були виписані спірні податкові накладні.

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» податкова накладна видається в разі продажу товарів (робіт, послуг) покупцю на його вимогу. У будь-якому випадку видається товарний чек, інший розрахунковий або платіжний документ, що підтверджує передачу товарів (робіт, послуг) та/або прийняття платежу із зазначенням суми податку.

У разі порушення продавцем порядку виписування податкової накладної на вимогу покупця згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 цього Закону покупець має право звернутися до кінця поточного податкового періоду з відповідною заявою до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують придбання товарів (робіт, послуг). Своєчасно подана заява є підставою для включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними, у разі коли на момент перевірки суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими документами, платник несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених законодавством.

Відповідно до приписів ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи сукупність викладених обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Комунального підприємства «Криворізький міський театр драми та музичної комедії імені Т.Г. Шевченка», Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2007 року у справі № А36/224-07(38/70) - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 26 березня 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова