Справа № К/9991/61532/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2015р. м. Київ К/9991/61532/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року у справі за його позовом до управління Служби безпеки України в Харківській області, першого заступника голови Служби безпеки України, управління Державного казначейства України у Харківській області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У липні 2007 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що у листопаді 2002 року був звільнений з посади оперуповноваженого напрямку оперативної установки відділу оперативного документування управління Служби безпеки України в Харківській області за власним бажанням та виключений зі списків особового складу.

Вважаючи звільнення незаконним, оскільки з рапортом про звільнення за власним бажанням він не звертався, підпис у документах щодо звільнення не ставив, у порушення процедури звільнення з ним не було проведено бесіди, просив поновити на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останньою постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просив суд скасувати судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу на посаді оперуповноваженого напрямку оперативної установки відділу оперативного документування управління Служби безпеки України в Харківській області й 18 листопада 2002 року подав рапорт про звільнення за власним бажанням зазначивши, що від проходження медичної комісії у зв'язку зі звільненням відмовляється, оскільки вважає себе здоровим.

19 листопада 2002 року начальник відділу, де проходив службу позивач, звернувся з поданням про його звільнення у зв'язку з отриманням відповідного рапорту. Позивача було ознайомлено з текстом подання та висновками начальників 19 листопада 2002 року, про що свідчить його підпис.

Наказом першого заступника голови Служби безпеки України від 19 листопада 2002 року №1695-ос позивача звільнено з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 65 та підпункту «д» пункту 67 Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України (за власним бажанням).

Наказом начальника управління Служби безпеки України в Харківській області від 20 листопада 2002 року №318-ос виключено зі списків особового складу з 20 листопада 2002 року.

Судами також встановлено, що перед звільненням з позивачем було проведено бесіди щодо його звільнення з військової служби, в ході яких повідомлено про підстави звільнення. Позивач зі звільненням погоджувався.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що звільнення відбулося на підставі поданого рапорту, а доводи позивача про те, що він не звертався з таким рапортом належним чином не підтверджені.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, прапорщиками і мічманами, солдатами і матросами, сержантами і старшинами та кадрової військової служби особами офіцерського складу Служби безпеки України, виконання ними військового обов'язку в запасі та особливості проходження військової служби у воєнний час визначено Положенням про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року №1053/2001.

Відповідно до підпункту «д» пункту 67 Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у Службі безпеки України у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, особи офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби за власним бажанням - у разі наявності в них вислуги не менш як 5 років у календарному обчисленні.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що звільнивши позивача зі служби за власним бажанням суб'єкт владних повноважень діяв з дотриманням вимог законодавства і звільнення позивача є законним.

Оскаржуваний наказ від 19 листопада 2002 року винесено на підставі рапорту позивача.

Доказів того, що він звертався до відповідача із заявою про відкликання раніше поданого рапорту про звільнення у зв'язку із бажанням продовжити службу позивачем не надано.

За таких підстав суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Доводи позивача щодо того, що у порушення вимог законодавства перед звільненням з ним не проведено особисті бесіди та не доведено до відома рішення про винесення відносно нього подання про звільнення спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Також суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку, що відповідно до вимог статті 248-1 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, позивач, стверджуючи, що його примусили написати рапорт про звільнення за власним бажанням, мав право та можливість оскаржити дії посадових осіб у суді протягом двохмісячного строку з часу, коли його права були порушені. Проте позивач звернувся до суду з вимогою про поновлення на посаді у липні 2007 року.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування і направлення справи на новий розгляд не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/ І.Я. Олендер /підпис/