Справа № 813/266/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року №813/266/15

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

представників відповідачів Крикус В.В., Гнатковської М.І., Возного Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівського міського управління юстиції у Львівській області в особі Реєстраційної служби, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання відсутності компетенції, визнання недостовірними відомостей, визнання протиправними дій, рішень і бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся 20.01.2015 року до суду з позовною заявою до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в особі начальника управління Свистун Інни Василівни, у якій просив:

-визнати неправомірною бездіяльність Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в особі начальника управління Свистун Інни Василівни, яка виразилася у не наданні відповіді ОСОБА_4 на запит №3-М-32154 від 03.12.2014 року на отримання письмової інформації, порушенні вимог ч.2 ст.34 Конституції України;

-зобов'язати суб'єкта владних повноважень - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в особі начальника управління Свистун Інни Василівни, надати ОСОБА_4 копії документів, які стосуються його право та інтересів, а саме: довіреності на ім'я ОСОБА_6, заступника начальника Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, що посвідчена 09.01.2008 року Попович О.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за №10; накази Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №407-О від 12.07.2006 року, №67-О від 28.01.2008 року, №69-О від 29.01.2008 року; договір оренди №3058 від 04.08.1998 року (попередній договір).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.12.2014 року він, в порядку ч.2 ст.34 Конституції України, ст.ст.5, 14, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», письмово звертався до відповідача із запитом за вхідним №3-М-32154 про надання йому засвідчених копій ряду документів. Однак, на цей запит розпорядник інформації відповіді не надав, чим порушив права та інтереси позивача, що є протиправним, а відтак, вимагає поновлення його порушених прав.

Ухвалами судді від 22.01.2015 року у даній адміністративній справі відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

23 січня 2015 року позивачем було подано через канцелярію суду заяву про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову, яка 16.02.2015 року була прийнята судом до розгляду.

Із урахуванням змінених позовних вимог позивач просить суд:

-визнати відсутність компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - органу місцевого самоврядування у юридичної особи з найменуванням «Львівська міська рада» (), зареєстрованої 04.08.1994 року, яка створена та зареєстрована до набрання чинності 28.06.1996 року нової Конституції України та 12.06.1997 року Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі якого 12.06.1997 року втратив чинність Закон Української РСР «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» від 07.12.1990 року, та всупереч вимог ст.4 Закону України «Про правонаступництво України»;

-визнати незаконними дії особи з найменуванням «Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради» щодо укладання з ОСОБА_4 договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-5972-8 від 31.01.2008 року за відсутності права власності на вказане державне майно;

-визнати недостовірними відомості про юридичну особу з найменуванням «Львівська міська рада» (), які внесені 04.08.1994 року за записом №1 012427 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за відсутності засновника - Територіальної громади;

-визнати протиправними дії державного реєстратора, які виразилися у здійсненні ним 04.08.1994 року державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Львівська міська рада» () з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», а саме: з порушеннями встановленого законом порядку створення юридичної особи публічного права, які не можна усунути;

-скасувати рішення державного реєстратора від 04.08.1994 року про проведення державної реєстрації юридичної особи з найменуванням «Львівська міська рада» (), як таке, що прийнято за відсутності створення цієї особи та з істотним порушенням порядку створення юридичної особи;

-покласти на засновника юридичної особи обов'язок щодо проведення ліквідації заснованої ним юридичної особи з найменуванням «Львівська міська рада» () як органу місцевого самоврядування, який створено та зареєстровано за відсутності Територіальної громади м. Львова та до набрання чинності 28.06.1996 року нової Конституції України та 12.06.1997 року Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі якого 12.06.1997 року втратив чинність Закон Української РСР «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» від 07.12.1990 року, та всупереч вимог ст.4 Закону України «Про правонаступництво України»;

-визнати незаконним рішення від 12.04.2007 року Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про реєстрацію права власності на об'єкт з реєстраційним номером 6382867, а саме: будинок АДРЕСА_1, номер запису 5768 в книзі 6;

-визнати неправомірною бездіяльність Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в особі начальника управління Свистун Інни Василівни, яка виразилася у не наданні відповіді ОСОБА_4 на запит №3-М-32154 від 03.12.2014 року на отримання письмової інформації, порушенні вимог ч.2 ст.34 Конституції України;

-зобов'язати суб'єкта владних повноважень - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в особі начальника управління Свистун Інни Василівни, надати ОСОБА_4 копії документів, які стосуються його право та інтересів, а саме: довіреності на ім'я ОСОБА_6, заступника начальника Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, що посвідчена 09.01.2008 року Попович О.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за №10; накази Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №407-О від 12.07.2006 року, №67-О від 28.01.2008 року, №69-О від 29.01.2008 року; договір оренди №3058 від 04.08.1998 року (попередній договір).

В обґрунтування змінених вимог позивач посилається на те, що 04.10.1995 року Управлінням комунального майна Львівської міської ради народних депутатів було укладено з ОПРПТ №84 договір №3058 на оренду нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, для торгівлі плодоовочевою продукцією.

У подальшому, на базі викупленого ОПРПТ №84 учасниками було створено ТзОВ «Українка». За договором купівлі-продажу патенту №285-Б від 03.04.1996 року ТзОВ «Українка» придбало у Представництва Фонду державного майна України в м.Львів патент на право оренди будівлі (споруди, приміщення) загальною площею 240 кв.м, яке знаходиться у м.Львів по АДРЕСА_1. Окрім того, ТзОВ «Українка» уклала із Управлінням комунального майна Львівської міської ради народних депутатів договір оренди №3058 від 04.08.1998 року щодо користування приміщеннями по АДРЕСА_1, строком до 03.04.2006 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 22.05.1999 року (АВА №643359) ОСОБА_4 було придбано у ТзОВ «Українка» патент на право оренди будівлі (споруди, приміщень) загальною площею 240 кв.м по АДРЕСА_1.

Згодом, 01.07.1999 року Управління приватизації майна департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради незаконно вилучило у позивача патент №281 від 10.04.1996 року на право оренди, який належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.1999 року, та замість нього видало інший документ - патент №307(281) на право оренди будівлі (споруди, приміщень) загальною площею 240 кв.м по АДРЕСА_1, зі строком дії до 03.04.2006 року.

01 вересня 1999 року Управлінням комунального майна виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів за додатком №1 були внесені зміни до договору оренди №3058 від 04.08.1998 року щодо орендаря приміщення по АДРЕСА_1, а саме, замінено ТзОВ «Українка» на громадянина-підприємця ОСОБА_4.

31 січня 2008 року між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та громадянином-підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-5972-8, об'єктом оренди за яким були приміщення загальною площею 162,9 кв.м у АДРЕСА_1.

У травні 2013 року Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про зобов'язання громадянина-підприємця ОСОБА_4 звільнити і повернути нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 162,9 кв.м, які є предметом договору оренди №Г-5972-8 від 31.01.2008 року. Справа на даний час перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції. При цьому, в даному господарському спорі Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради обґрунтовує свої вимоги, зокрема, тим, що Львівська міська рада є власником будинку АДРЕСА_1, право власності якої засвідчується витягом №14216800 від 12.04.2007 року про реєстрацію права власності, який був виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Підставою виникнення права власності було рішення Шевченківського райвиконкому м.Львова №192 від 14.04.1987 року.

Однак, позивач вважає, що такий позов до Господарського суду Львівської області був заявлений Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради безпідставно, позаяк, Львівська міська рада не може бути власником будинку АДРЕСА_1.

На обґрунтування цього твердження та для з'ясування обставин набуття Львівською міською радою права власності на будинок АДРЕСА_1, приміщення якого є предметом оренди за договором №Г-5972-8 від 31.01.2008 року, та правомірності розпорядження позивачем було у вересні-листопаді 2014 року зроблено ряд запитів до установ і отримані відповіді засвідчують, що Львівська міська рада не може бути органом місцевого самоврядування в розумінні ст.ст.142, 143 Конституції України, оскільки вона не утворювалася Територіальною громадою м.Львова, а прийняте державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності на зазначену вище будівлю є незаконним. У зв'язку з чим, було порушено право ОСОБА_4 на користування об'єктами права держаної та комунальної власності.

ОСОБА_4 у позовній заяві посилається на те, що управління майном, що є у комунальній власності, згідно з нормами ст.327 Цивільного кодексу України, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Окрім цього, позивач зазначає, що й нормами Конституції України передбачено управління комунальним майном органами місцевого самоврядування, які були утворені відповідними територіальними громадами.

Однак, на переконання позивача, Львівська міська рада не утворювалася територіальною громадою м.Львова, оскільки така громада відсутня серед переліку підприємств та організацій України.

Також позивач указує на те, що підставою реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 за Львівською міською радою було рішення Шевченківського райвиконкому м.Львова №192 від 14.04.1987 року. Проте, відповідно до вказаного рішення, будинок АДРЕСА_1 був віднесений до власності Шевченківської ради народних депутатів, а не до власності Львівської міської ради.

Зважаючи на такі обставини, позивач стверджує, що Львівська міська рада не мала і не має правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, а також дана юридична особа була створена й зареєстрована протиправно. Позивач акцентує увагу на тому, що Львівська міська рада насправді не має відповідної правоздатності та дієздатності, оскільки ніколи не утворювалася, а її державна реєстрація має фіктивний характер. Таким чином, Львівська міська рада не є власником будинку АДРЕСА_1 та неправомірно набула право власності на це державне майно. Відповідно, неправомірним було укладення з позивачем договору оренди №Г-5972-8 від 31.01.2008 року між позивачем та Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, яке діяло від імені Львівської міської ради.

У зв'язку з чим, при укладенні договору оренди №Г-5972-8 від 31.01.2008 року було порушено конституційне право ОСОБА_4 на користування об'єктами права державної власності, яке підлягає відновленню, шляхом задоволення його вимог у даній адміністративній справі.

Окремо позивач зазначає, що 03.12.2014 року він, в порядку ч.2 ст.34 Конституції України, ст.ст.5, 14, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», письмово звертався до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради зі запитом за вхідним №3-М-32154 про надання йому засвідчених копій ряду документів. Однак, на цей запит розпорядник інформації не надав відповіді, чим порушив права та інтереси позивача, що є протиправним і вимагає поновлення позивача у його порушених правах.

У судовому засіданні 02.03.2015 року представником Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради було подано заперечення на позовну заяву.

У запереченнях відповідач указує на те, що йому дійсно надійшов запит від позивача через відділ «Центр надання адміністративних послуг» Адміністративно-господарського управління Львівської міської ради та за наслідками його опрацювання заявнику було надано відповідь за №2302-3568 від 08.12.2014 року. Однак, даний лист-відповідь, який був скерований позивачеві, повернувся на адресу Управління комунальної власності. Зазначене було обумовлене невірним зазначенням поштової адреси ОСОБА_4, що сталося з вини відповідача. У зв'язку з чим, позивачу було повторно скеровано запитувані документи та інформацію за листом №2302-238 від 23.01.2015 року.

Ураховуючи такі обставини, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради вважає, що в його діях відсутні ознаки бездіяльності, а запит позивача з вхідним №3-М-32154 був задоволений повністю, що виключає можливість задоволення позовних вимог до Управління комунальної власності.

24 березня 2015 року через канцелярію суду представником Львівської міської ради було подано клопотання про закриття провадження у справі.

Дане клопотання мотивоване тим, що спірні правовідносини між позивачем і відповідачем виникли виключно щодо права власності та права користування нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1, які були передані Львівською міською радою в оренду ОСОБА_4. А відтак, такі правовідносини є за своєю природою цивільно-правовими, а не публічно-правовими. За висновком відповідача, усі позовні вимоги позивача випливають саме із таких спірних цивільно-правових правовідносин та не можуть породжувати права й обов'язки у публічно-правовій сфері. Тож, такі обставини виключать можливість їх розгляду адміністративним судом, позаяк, його компетенція не поширюється на цивільно-правові спори.

25 березня 2015 року через канцелярію суду позивачем було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою юриста, який представляє права та інтереси позивача.

Розглянувши у судовому засіданні 25.03.2015 року заяву позивача про відкладення розгляду справи та заслухавши думку присутніх осіб, які беруть участь у справі, суд ухвалив продовжити розгляд справи без участі позивача та його представників. Суд відзначає, що у поданій заяві, позивач як поважну причину неявки у судове засідання вказує хворобу представника, однак, не зазначає ані особи такого представника, ані не долучає будь-яких належних підтверджень дійсного існування такої обставини. Окрім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявна довіреність, якою позивач уповноважує сім осіб (ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15) представляти його інтереси, у тому числі й у всіх судових установах, що ставить під сумнів неможливість участі позивача чи його уповноважених представників, навіть у разі хвороби одного з представників позивача.

Представником Львівського міського управління юстиції у судовому засіданні 25.03.2015 року було подано заперечення на позовну заяву.

У даному запереченні відповідач посилається на те, що Львівське міське управління юстиції не здійснює жодних реєстраційних дій, що виключає можливість звернення до нього яких-небудь позовних вимог, які викладені у позовній заяві ОСОБА_4. А тому, Львівське міське управління юстиції просить суд вилучити його як неналежного відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні 25.03.2015 року дане клопотання, викладене в запереченні Львівського міського управління юстиції, суд зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено процесуальної можливості щодо вилучення відповідача, у зв'язку з чим відповідне клопотання не підлягає задоволенню.

Окрім того, в судовому засіданні 25.03.2015 року судом було розглянуто клопотання Львівської міської ради від 24.03.2015 року про закриття провадження у справі. Зазначене клопотання було підтримано присутніми представниками Львівської міської ради та Управління комунальної власності, а представник Управління юстиції залишив його вирішення на розгляд суду. Зважаючи на обставини справи та ґрунтуючись на приписах чинного законодавства України, суд вважаючи клопотання про закриття провадження у справі частково обґрунтованим, ухвалою суду від 25.03.2015 року таке задовольнив частково, а саме, закрив провадження в частині позовних вимог.

У зв'язку з чим, судом було продовжено судових розгляд за позовними вимогами, провадження по яких не було закрите, а саме щодо:

-визнання відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - органу місцевого самоврядування у юридичної особи з найменуванням «Львівська міська рада» (), зареєстрованої 04.08.1994 року, яка створена та зареєстрована до набрання чинності 28.06.1996 року нової Конституції України та 12.06.1997 року Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі якого 12.06.1997 року втратив чинність Закон Української РСР «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» від 07.12.1990 року, та всупереч вимог ст.4 Закону України «Про правонаступництво України»;

-визнання неправомірною бездіяльності Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в особі начальника управління Свистун Інни Василівни, яка виразилася у не наданні відповіді ОСОБА_4 на запит №3-М-32154 від 03.12.2014 року на отримання письмової інформації, порушенні вимог ч.2 ст.34 Конституції України;

-зобов'язання суб'єкта владних повноважень - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в особі начальника управління Свистун Інни Василівни, надати ОСОБА_4 копії документів, які стосуються його право та інтересів, а саме: довіреності на ім'я ОСОБА_6, заступника начальника Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, що посвідчена 09.01.2008 року Попович О.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за №10; накази Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №407-О від 12.07.2006 року, №67-О від 28.01.2008 року, №69-О від 29.01.2008 року; договір оренди №3058 від 04.08.1998 року (попередній договір).

По таких позовних вимогах усі сторони мали можливість навести суду свої обґрунтування на підтвердження власної правової позиції та скористалися цим правом.

У судових засіданнях, які відбулися в ході розгляду справи до 25.03.2015 року, позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та зміни підстав позову, письмових поясненнях, позов підтримували повністю.

Представник відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради - у судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях, наголосив на правомірності своїх дій і просив у позові відмовити повністю. Представники відповідачів - Львівської міської ради та Львівського міського управління юстиції - проти позову заперечили і просили у позові відмовити.

Врахувавши пояснення позивача, представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, у першу чергу ОСОБА_4 заявлено позовну вимогу щодо визнання відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень органу місцевого самоврядування - Львівської міської ради.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Згідно з п.6 ч.4 ст.105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Однак, суд звертає увагу на те, під компетенційними спорами, із врахуванням наведених вище норм ст.ст.17, 105 Кодексу адміністративного судочинства України, слід розуміти виключно спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб'єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень (відповідач) своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Завданням же суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, є розв'язання законодавчих колізій, а також, усунення наслідків дублювання повноважень суб'єктів владних повноважень. При цьому, вимога про встановлення компетенції, може мати місце лише у спорі між близькими за функціями суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У даному випадку, ОСОБА_4 не є суб'єктом владних повноважень, він не наділений жодними владними та управлінськими функціями, тим більш близькими до функцій Львівської міської ради, а тому, між ним та Львівською міською радою відсутні правовідносини, в результаті яких міг би виникнути спір з приводу реалізації компетенції у сфері управління. Отже, у даній позовній вимозі відсутній спір про розподіл повноважень між суб'єктами владних повноважень, відповідно, позовна вимога ОСОБА_4 про визнання відсутності компетенції, як спосіб захисту порушеного права (інтересу), не відповідає змісту цього права (інтересу) та задоволенню не підлягає.

Щодо інших позовних вимог суд відзначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 було скеровано до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради запит на отримання публічної інформації. У даному запиті позивач просив надати йому засвідчені належним чином копії документів, а саме: довіреності на ім'я ОСОБА_6, заступника начальника Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, що посвідчена 09.01.2008 року Попович О.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за №10; накази Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №407-О від 12.07.2006 року, №67-О від 28.01.2008 року, №69-О від 29.01.2008 року; договір оренди №3058 від 04.08.1998 року (попередній договір).

Указаний вище запит був прийнятий «Центром надання адміністративних послуг» Адміністративно-господарського управління Львівської міської ради 03.12.2014 року та зареєстрований за вхідним №3-М-32154. При цьому, зазначені обставини не заперечуються ані позивачем, ані відповідачами, які підтвердили поступлення такого запиту на публічну інформацію до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на розгляд.

У зв'язку з чим, суд відзначає, що порядок здійснення та забезпечення права на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, в Україні визначається й регламентується Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Так, згідно зі ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1)запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2)розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у ст.13 цього закону; 3)структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Пунктом 1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядниками інформації є, у тому числі, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Як визначено п.п.1.3, 1.4, ст.2 Положення про Управління комунальної власності Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради №1100 від 07.12.2007 року (зі змінами), Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, кутовий штамп та бланк встановленого зразка, основними завданнями управління є: виконання функції органу управління майном комунальної власності територіальної громади м.Львова; передача в оренду, відчуження (приватизація) майна комунальної власності територіальної громади м. Львова; подання на розгляд міської ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліки об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм. Окрім того, компетенція Управління детально регламентується ст.4 даного Положення, згідно з яким Управлінню комунальної власності надано окремі владні та управлінські функції.

Таким чином, виходячи наведеного вище, суд приходить до висновку, що в контексті Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивача як фізичну особу слід вважати запитувачем публічної інформації, відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради - слід вважати розпорядником публічної інформації, а запитувану позивачем за запитом від 03.12.2014 року інформацію й документи - публічною інформацією.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до публічної інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частинами 1-4 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено вимоги до запиту на інформацію, а саме, запит на інформацію має містити:

1)ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2)загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3)підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Взявши до уваги дані норми чинного законодавства України та розглянувши запит від 03.12.2014 року, за підписом ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що він відповідає встановленим законом вимогам і критеріям щодо оформлення запиту на публічну інформацію, а тому його слід розглядати як запит на інформацію, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації», до якого застосовується спеціальний порядок розгляду та вирішення, що, в свою чергу, зобов'язує розпорядника публічної інформації, якому скерований такий запит, діяти та реагувати у відповідності до приписів спеціального законодавства у сфері доступу до публічної інформації.

Так, пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» регламентуються питання строку розгляду запитів на інформацію.

Так, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У даному випадку позивач стверджує, що йому не було надано відповідачем відповіді на запит про надання публічної інформації у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк та на момент подачі позовної заяви він не отримував від Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради відповідей на його запит чи інших повідомлень про розгляд останнього, що є очевидним порушенням норм згаданого закону.

Водночас, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради вказує на те, що ним надсилалася позивачеві відповідь за №2302-3568 від 08.12.2014 року на згаданий вище запит за вхідним №3-М-32154 від 03.12.2014 року, однак, як визнає відповідач, з його вини адресату не було вручено цієї відповіді. А також відповідач вказує на те, що він повторно скерував позивачеві цю ж відповідь за №2302-238 від 23.01.2015 року, яка була відправлена простою поштовою кореспонденцією, тобто, відповідач стверджує про належне виконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». На підтвердження цього Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради представлено копію листів №2302-3568 від 08.12.2014 року та №2302-238 від 23.01.2015 року.

Однак, суд критично оцінює такі доводи відповідача. По-перше, суд відзначає, що навіть у разі направлення 23.01.2015 року позивачеві належним чином оформленої відповіді на запит про надання публічної інформації від 03.12.2014 року, це свідчить про очевидне порушення відповідачем строків розгляду запитів, які встановлені ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». По-друге, представлені відповідачем докази не доводять однозначно факту належного виконання Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради свого обов'язку з надання відповіді на запит про надання публічної інформації. У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради. У той же час, із наданих Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради документів не вбачається достовірного підтвердження ані факту дійсного відправлення позивачеві відповіді, ані дня здійснення такого поштового відправлення, ані факту відправлення саме запитуваної інформації й документів, ані обставин отримання позивачем такої відповіді, - тобто тих обставин, які могли би підтверджувати правомірність дій відповідача. Надані ж копія листів №2302-3568, №2302-238 можуть вказувати лише на підготовку відповіді, однак, знову ж самі по собі такі докази не є достовірним свідченням надання відповіді на запит про надання публічної інформації, що слід розуміти як надання її запитувачу (тобто відправлення поштою, вручення особисто чи ін.).

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач, у порушення приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації», не надав позивачеві відповіді на запит про надання публічної інформації. А тому, вимога про визнання протиправним бездіяльності Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради відповіді на запит ОСОБА_4 на запит за вхідним №3-М-32154 від 03.12.2014 року підлягає до задоволення.

Окрім того, позивач просить суд зобов'язати Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради задовольнити його запит на інформацію із вхідним №3-М-32154 від 03.12.2014 року та надати запитувані копії документів, згідно з переліком.

З огляду на вказане, суд відзначає, що в разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Як було встановлено в ході судового розгляду даної справи, запитувані позивачем документи за запитом з вхідним №3-М-32154 від 03.12.2014 року є у відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради - в наявності та розпорядженні. Таким чином, він у змозі задовольнити запит позивача та надати необхідну інформацію й документи.

А тому, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в цій частині та зобов'язати відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради - надати ОСОБА_4 копії документів за запитом із вхідним №3-М-32154 від 03.12.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 128, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, яка виразилася у ненаданні відповіді ОСОБА_4 на запит на отримання публічної інформації від 03.12.2014 року, вхідний реєстраційний №3-М-32154 від 03.12.2014 року.

Зобов'язати Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради надати ОСОБА_4 на запит на отримання публічної інформації від 03.12.2014 року, вхідний реєстраційний №3-М-32154 від 03.12.2014 року, запитувані копії документів, а саме:

-довіреності на ім'я ОСОБА_6, заступника начальника Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, посвідченої 09.01.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С., , зареєстрованої в реєстрі за №10;

-наказів Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №407-О від 12.07.2006 року, №67-О від 28.01.2008 року, №69-О від 29.01.2008 року;

-договору оренди (попереднього договору) №3058 від 04.08.1998 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 частину витрат по сплаті судового збору у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 березня 2015 року.