Справа № 2а-1526/11/2218
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-1526/11/2218

Головуючий у 1-й інстанції: Трембач О.Л.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі Хмельницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2010 року позивач звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі Хмельницької області про поновлення строку звернення до адміністративного суду; визнання діяння відповідача незаконним; зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу - 30 % надбавку до пенсії, що передбачена ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", починаючи з 01.01.2006 року по 01.10.2010 року у сумі 6 582,90 грн.; зобов'язання відповідача нараховувати та виплачувати щомісячну державну соціальну допомогу - 30 % надбавку до пенсії, яка передбачена ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у повному розмірі в подальшому.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2011 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду щодо нарахування та виплати надбавки до пенсії за 2007-2010 роки.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2011 року позов задоволено частково: визнано дії відповідача незаконними; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу надбавку до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно та з 22.05.2008 року по 01.10.2010 року включно, з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог позивачу.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави, передбачені Законом, для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058, згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статті 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо періоду захисту порушеного права позивача.

Так, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2011 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду щодо нарахування та виплати надбавки до пенсії за 2007-2010 роки.

Вказана ухвала набрала законної сили та сторонами не оскаржувалася, а тому суд апеляційної інстанції не може скасувати чи змінити рішення суду першої інстанції у зв'язку з цими обставинами.

На підставі наведеного, враховуючи положення ст. 195 КАС України та беручи до уваги надане суду апеляційної інстанції право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб, строках та межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб, строках та межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.