Справа № 817/3907/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3907/14

10 лютого 2015 року 12год. 50хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Мельничук О.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:не з'явився,

відповідача: представник не з'явився,

третьої особи: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України в м.Рівному
про зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне (далі УПФУ в м.Рівне), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України в м.Рівному (далі - УДКСУ в м.Рівному), про визнання неправомірною відмову щодо повернення помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 4621,87грн. та зобов'язання вчинення дій щодо повернення суми даного збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2014 позивачем на підставі договору купліві-продажу було придбано квартиру. При нотаріальному оформленні даного договору ОСОБА_1 була змушена сплатити збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості придбаного нерухомого майна, що становить 4621,87грн. Вважає, що вона звільнена від сплати такого збору, оскільки житло придбала вперше, а тому 17.10.2014 звернулася до відповідача із заявою про повернення вказаної суми помилково сплаченого збору. Проте, листом від 18.11.2014 за №465/10 відповідачем було відмовлено у задоволенні такої заяви. Вважає, що дана відмова УПФУ в м.Рівне порушує її права, свободи та інтереси визначенні чинним законодавством України, а тому є неправомірною. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідачем, УПФУ в м.Рівне, позов не визнано повністю з підстав про що було подано відповідне письмове заперечення (вх.№751/15 від 20.01.2015 р.).

У письмових запереченнях зазначив, що позивачем не надано жодного документа на підтвердження інформації щодо придбання житла вперше, а тому відсутні підстави для повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості придбаного нерухомого майна. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судове засідання позивач не прибула, у поданому суду клопотанні просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, у поданому суду клопотанні просив розглянути справу за його відсутності.

До початку розгляду справи по суті, третьою особою було надано письмові пояснення у яких зазначено, що повернення помилково сплачених коштів здійснюється УДКСУ в м.Рівне лише у випадках та на підставі передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 (далі - Порядок №787). Тобто, за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, у поданому суду клопотанні просив розглянути справу за його відсутності.

За таких обставин, зважаючи на неявку сторін , суд приймає рішення про розгляд справи без їх участі, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.05.2014 ОСОБА_1 на підставі договору купліві-продажу, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав за №1079 (а.с.4), було придбано квартиру АДРЕСА_1, загальною вартістю 462187,00грн.

Обов'язковою вимогою, необхідною для нотаріального оформлення вказаного договору, була сплата збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості придбаного нерухомого майна. На виконання даної вимоги ОСОБА_1 сплачено збір в сумі 4621,87грн., що підтверджується чеком від 15.05.2014 №0653 (а.с.5).

Вважаючи, що зазначений збір сплачений при нотаріальному оформлені договору купівлі-продажу житла помилково, позивач 17.10.2014 звернулася із заявою до УПФУ в м.Рівне щодо внесення подання до УДКСУ в м.Рівне про повернення суми сплаченого збору, оскільки житло придбавалося нею вперше (а.с.6).

Проте, листом від 18.11.2014 №465/10 відповідачем відмовлено у задоволенні такої заяви, мотивуючи тим, що позивачем не надано документів на підтвердження факту придбання житла вперше (а.с.7).

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема, квартиру вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тобто, звільнені від його сплати в розмірі 1% від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Важливою обставиною для правильного вирішення питання про необхідність сплати фізичною особою збору на обов'язкове державне пенсійне страхування від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, є встановлення факту придбання особою житла вперше.

Частиною 1 статті 210 Цивільного кодексу України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відносини щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

В силу вимог ст.2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до абз.3 ч.5 ст.3 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

З інформаційної довідки Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області від 18.11.2014 №29673125 вбачається, що ОСОБА_1 було укладено лише один договір спрямований на передачу у власність житла шляхом купівлі такого майна (а.а.с.11-14).

Поряд з цим, під час дослідження зазначеної інформаційної довідки судом встановлено, що до 15.05.2014 позивач володіла на праві приватної власності та на підставі договору дарування від 09.07.2009 (за реєстраційним №2169) нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_2.

Зважаючи на спосіб набуття позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2, суд приходить до висновку, що позивач не може бути платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2014 за №1079, оскільки, в силу вимог п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР, таке нерухоме майно (житло) придбавалося ОСОБА_1 вперше.

Відтак, сплачена останньою сума збору на обов'язкове державне пенсійне страхування 4621,87грн. - є сплаченою помилково.

Відповідно до п.5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Крім того, згідно з п.7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 №988/18283 (далі - Порядок №21-2), суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Таким чином, даним пунктом Порядку №21-2 визначено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, при одержанні заяви позивача відповідач не вчинив визначених чинним законодавством обов'язкових дій та прийняв неправомірне рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставним твердження УПФУ в м.Рівне про недоведеність позивачем факту придбання житла вперше, оскільки відповідач переклав тягар доказування правомірності свого рішення на самого позивача, що суперечить принципу презумпції невинуватості, істотною ознакою якого є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі. Це означає також неможливість перекладання ініціативи в дослідженні всіх обставин справи на осіб, що притягуються до відповідальності.

Вирішуючи питання про спосіб відновлення порушеного права позивача, суд враховує наступне. Захист прав в адміністративному судочинстві повинен бути ефективним. Це означає, що задовольняючи адміністративний позов, суд зобов'язаний вжити всі заходи для поновлення порушеного права.

Згідно з п.п.1,2 ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Перераховані повноваження необхідно розглядати в контексті положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави в особі її органів, до яких належать і органи судової влади, а також в контексті ч.1 ст.2 КАС України, згідно з якою завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, то адміністративний позов слід задовольнити повністю, вийшовши за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне щодо неподання до Управління Державної казначейської служби України у м.Рівному подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 4621,87грн. (чотири тисячі шістсот двадцять одна гривня вісімдесят одна копійка).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Рівному подання, передбачене п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 4621,87грн. (чотири тисячі шістсот двадцять одна гривня вісімдесят одна копійка).

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 182, 70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.