Справа № 2а-16955/12/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/800/35766/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Штраус Україна" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013р. у справі № 2а-16955/12/2670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Штраус Україна" до Київської регіональної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання неправомірною та скасування картки відмови, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» звернулося з позовом про визнання неправомірною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів та транспортних засобів через митний кордон України № 10010000/2/40996 від 12 червня 2012 року, рішення про визначення митної вартості товарів № 100190000/2012/411229/2 від 12 червня 2012 року, стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Штраус Україна» надмірно сплачених сум митних платежів, а саме мито у розмірі 278 945,86 грн. та ПДВ у розмірі 919 572,64 грн., що у загальному розмірі складає 1 198 518,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Штраус Україна", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та направлення справи на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, 01 червня 2010 року між ТОВ «Штраус Україна» та компанією «Gimoka SRL» було укладено контракт № UA-ІТ/012, згідно умов якого компанія «Gimoka SRL» (за контрактом - продавець) поставляє позивачу (за контрактом - покупець) товари відповідно до специфікацій, що додаються до кожної партії товарів і являють собою невід'ємну частину даного контракту, а позивач, в свою чергу, приймає та оплачує вартість поставлених товарів.

12 червня 2012 року позивачем через свого митного брокера (декларанта) було подано до Київської регіональної митниці ВМД № 100190000/2012/405161 з метою митного оформлення товарів, придбаних за вказаним вище контрактом, а саме кави.

Київською регіональною митницею у зв'язку із сумнівами щодо митної вартості товару, було запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Вказаний перелік документів зазначено на першому та звороті другого аркушу декларації митної вартості від 12 червня 2012 року № 100190000/2012/405161.

Декларант 12 червня 2012 року був ознайомлений із переліком додаткових документів, які необхідно надати митному органу, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 та вчиненим ним записом «на даний момент додаткові документи надати неможливо».

12 червня 2012 року, у зв'язку з ненаданням додаткових документів Київською регіональною митницею самостійно визначено митну вартість, шляхом прийняття рішення 100190000/2012/411229/2 та карти відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №100190000/2/40996. Зокрема, відповідно до рішення № 100190000/2012/405161 митна вартість визначена 11,9600 EUR/одиницю (товар 1) та 11,1600 EUR/одиницю (товар 2) із застосуванням резервного методу.

12 червня 2012 року позивач звернувся з заявою до Київської регіональної митниці про випуск товарів під гарантійні зобов'язання, шляхом внесення різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, на відповідний рахунок митного органу, на що відповідачем 1 надано згоду.

Листом № 293 від 08 серпня 2012 року ТОВ «Штраус Україна», у відповідності до ст. 55 МК України та Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезені їх на митну територію України, надано на додаток до вже поданих документів для підтвердження митної вартості за ціною договору документи, які були додатково витребувані Київською регіональною митницею, а саме: - виписку з бухгалтерської документації ТОВ «Штраус Україна» - видаткові накладні, банківські виписки; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи), виробника товару - специфікацію № 12 від 23 травня 2012 року, прайс-лист Gimoka S.r.l. від 23 січня 2012 року; - висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини - експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» № 11/1121 від 01 серпня 2012 року; - відомості про якісні характеристики товару - висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 26 січня 2012 року № 05.03.02-03/4464, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 22 листопада 2011 року № 05.03.02-03/123697.

За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів, митний орган відмовив у перегляді рішення про корегування митної вартості товарів від 12 червня 2012 року № 100190000/2012/411229/2, у зв'язку з відсутністю підстав для такого перегляду.

ТОВ «Штраус Україна» не погодившись з вказаним рішенням і звернулось до суду.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судами рішенням про визначення митної вартості товарів № 100190000/2012/411229/2 від 12 червня 2012 року митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу. Відповідно до вказаного рішення митна вартість імпортованих товарів не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (визначеного позивачем), оскільки подані декларантом документи містили неповні відомості; використані декларантом відомості не підтверджені документально та не визначені кількісно. До прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем позивачу запропоновано надати додаткові документи та у зв'язку з їх ненаданням, митним органом митну вартість визначено за резервним методом.

Крім того, суди правомірно погодилися з митним органом щодо необґрунтованості додатково наданих декларантом митному органу документів щодо підтвердження визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), з огляду на наступне.

З наданого ТОВ «Штраус Україна» прайс-листа від італійського виробника кави «Gimoka S.r.l.», вбачається, що в ньому не зазначені умови поставки товару, на яких відбувається продаж, зазначена дата та загальноприйняте у світі особисте звернення «Regards», що свідчить про наявні ознаки складання прайс-листа зі звичайного листа.

Надана специфікація № 12 до контракту від 01.06.2010 р. № UA-ІТ/012 підписана сторонами зовнішньоекономічного контракту від 23.05.2012 року, де травневі ціни на каву відповідають цінам зазначеним у прайс-листі від 23.01.2012 року. Водночас, згідно експертного висновку державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 01.08.2012р. № 11/1121, вбачається, що у ході експертного аналізу експертом розглядалися лише документи, що стосуються взаємовідносин між ТОВ «Штраус Україна» та компанією «Gimoka S.r.l.», Італія, а саме: - контракт від 01.06.2010 року № UA-ІТ/012 між ТОВ «Штраус Україна» та компанією «Gimoka S.r.l.», Італія; - специфікація від 01.02.2012 року до контракту, яка до митного оформлення не надавалася; - лист виробника «Gimoka S.r.l.», отриманий на запит ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків».

Тобто вказаний висновок містить в собі виключно цінову політику фірми-виробника, орієнтовану безпосередньо ТОВ «Штраус Україна». Експертом не здійснено аналіз цін на ідентичні або аналогічні (подібні) товари, не врахована конюктура ринку та біржові котирування вартості кави (сортів Арабіка та Робуста).

Крім того, надані позивачем бухгалтерські документи - виписки по рахункам не завірені печаткою банку, що здійснив перерахування коштів.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що зазначені вище вказані документи подані не в повному обсязі та є такими, що не спростовують доводи Митниці.

Таким чином, колегія суддів вважає, що приймаючи спірні рішення про проведення митної оцінки і карток відмови в митному оформлені, Митниця діяла в межах повноважень та підставі вимог чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Штраус Україна" відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: