Справа № 587/235/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 р.Справа № 587/235/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 17.02.2015р. по справі № 587/235/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича третя особа Управління майна комунальної власності Сумської міської ради

про визнання незаконним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 20.01.2015 року звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича, третя особа Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми № 423-к від 18.12.2014 року в частині пункту 2, яким визначено робоче місце позивача, як кабінет № 78 за адресою пл. Незалежності, 2.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 17.02.2015р. по справі № 587/235/15-а адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, незаконне та необґрунтоване.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 26.03.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/.

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Порядок розгляду та вирішення справ адміністративним судом визначений КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України не звернув увагу та не надав належної юридичної оцінки обставині щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС.

Згідно із положенням ч.ч 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід з'ясувати яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Згідно розпорядження міського голови м. Суми від 18.12.2014 року за № 423-к на виконання постанови Сумського районного суду Сумської області від 10.11.2014 року поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління майна комунальної власності Сумської міської ради. Пунктом 2 вказаного розпорядження визначено робоче місце ОСОБА_1 у кабінеті № 78 за адресою пл. Незалежності, 2 (а.с. 7).

Предметом оскарження у даній справі є п. 2 Розпорядження № 423-к. від 18.12.2014 року.

У відповідності до ч.3 ст. 99 КАСУ для звернення до суду щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що позивача з оскаржуваним розпорядженням ознайомлено 18.12.2014 року, а з позовом до суду він звернувся 20.01.2015 року, тобто з пропуском строку на звернення до суду на один день.

Колегія суддів відмічає, що у клопотанні про визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду, позивач вказував на те, що в оскаржуваному Розпорядженні допущена описка, а саме: розпорядження містить назву «Про поновлення на роботі ОСОБА_1», у зв'язку з чим ОСОБА_1 звертався до міського голови за її виправленням. Саме у зв'язку з тим, що дане питання не вирішувалось тривалий час, позивач був позбавлений можливості, на його думку, оскаржити розпорядження.

На вказані обставини суд належної уваги не звернув, їх не перевірив, та виніс ухвалу з помилковим застосуванням норм процесуального права, фактично обмеживши позивача у здійсненні прав, передбачених ст. 55 Конституції України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо неповноти з'ясування обставин у справі і порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права обґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 17.02.2015р. по справі № 587/235/15-а скасувати.

Справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича, третя особа Управління майна комунальної власності Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає..

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.