Справа № 872/14576/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2015 рокусправа № 804/8741/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року у справі № 804/8741/13-а за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпронафтопродукт" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпронафтопродукт" далі (позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів України у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2013р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в розмірі 30190447,00 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 209149,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2013р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 24728333,00 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6182083,50 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів та обґрунтувань апеляційної скарги, прохав залишити скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що фахівцями податкового органу було проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ "Дніпронафтопродукт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010р. по 30.09.2012р.

За результатами перевірки складено акт від 11.02.2013р. за № 360, в якому відображено виявлені порушення.

Так, відповідачем зроблено висновок, що при здійсненні передплати та відсутності факту поставки товарів у зв'язку з ліквідацією постачальника (припинення юридичної особи) не виконуються вимоги Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", Закону України "Про податок на додану вартість", Податкового кодексу України та статті 664 Цивільного кодексу України щодо переходу права власності та безпосереднього введення в обіг продукції постачальниками (відсутній факт використання зазначеного товару у господарській діяльності).

Заборгованість ліквідованих підприємств відповідає визначенню безнадійної заборгованості, а суми авансів набувають статусу безповоротної фінансової допомоги, яка не є об'єктом оподаткування податком на прибуток. В даному випадку в момент ліквідації підприємств-боржників перераховані кошти перестають бути пов'язаними з оплатою товарів, придбання товарів та подальше їх використання у власній господарській діяльності не відбудеться. Тобто основна умова по визнанню витрат у складі валових витрат не виконалась.

В зв'язку з цим відображені раніше валові витрати по виданим авансам вже не відповідають визначенню "валових витрат".

Дані обставини є підставою для виключення ПАТ "Дніпронафтопродукт" сум дебіторської заборгованості по перерахованим передплатам, одержувачі яких ліквідовані без правонаступництва, зі складу валових витрат у тому податковому періоді, на який приходиться дата внесення до державного реєстру запису про ліквідацію юридичної особи-боржника.

Таким чином, ПАТ "Дніпронафтопродукт" в порушення п.5.1 ст.5, п. 1.25, п. 1.32 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", п.п.14.1.11, 14.1.36. 14.1.257 п.14.1 ст.14 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу з урахуванням п.1 підрозділу 4 розділу XX „Перехідні положення" Податкового Кодексу, завищено витрати в 3 кварталі 2011 р. на суму 123 641 667 грн., які не були відкориговані на суму перерахованих коштів на адресу ТОВ "Платінум Індастріз", яке в подальшому ліквідувалось, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 28 437 583 грн..

В ході аналізу податкової звітності по податку на додану вартість ВАТ "Дніпронафтопродукт" за період з січня 2008 р. по вересень 2012 р., встановлено, що сума податкового кредиту у розмірі 24 728 334 грн., яка виникла по взаємовідносинах з ТОВ "Платінум Індастріз", включена в податковій звітності не коригувалась, хоча підстав для податкового кредиту у ПАТ "Дніпронафтопродукт" немає, а раніше нарахований податковий кредит у покупця підлягає коригуванню.

В порушення п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та п.п.14.1.36. п.п. 14.1.257 П.14.1, ст. 14. абз.2 п. 198.3 ст.198 Податкового Кодексу Товариство не відкоригувало в вересні 2011 року податковий кредит на суму 24728334грн., чим завищено податковий кредит у розмірі 24 728 334 грн. за рахунок віднесення до його складу сум податку на додану вартість по здійсненій передплаті на користь ТОВ "Платінум Індастріз " у розмірі 148 370 000 грн. (в тому числі ПДВ 24 728 334грн.), за якою виникла дебіторська заборгованість, яка залишилась непогашеною (безнадійна заборгованість) у зв'язку з ліквідацією (припиненням юридичної особи) підприємства постачальника ТОВ "Платінум Індастріз" (05.08.2011р.) тобто, фактично не пов'язана з господарською діяльністю у зв'язку з відсутністю поставок товарів.

Зазначене порушення призвело до заниження податку на додану вартість за вересень 2011 року на суму 24 728 334 грн..

Також в ході перевірки було встановлено, що у перевіряємому періоді позивач у додатку ІВ код 06.5.27 АМ податкової декларації з податку на прибуток підприємства "Амортизація тимчасової податкової різниці, яка виникла за результатами інвентаризації" включив до витрат суму 9 177 805 грн. в т.ч: 3 кв. 2011р. сумі -3 059 268 грн., 4 кв.2011р. у сумі 1529 634 грн., 1кв.2012р. у 1 529 634 грн., 2кв.2012р. у сумі 1 529 634 грн., 3 кв.2012р. у сумі 1 529 634 грн..

Згідно з п. 6 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення " Податкового кодексу України (далі ПКУ) для визначення переліку об'єктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами відповідно до п.145.1 ст.145 ПКУ з метою нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом ІІІ Податок на прибуток підприємств" ПКУ (01.04.2011) застосовується дані інвентаризації, проведеної станом на 1 квітня 2011 року.

ПАТ "Дніпронафтопродукт" включало суми орендованих основних фондів та включено до витрат суму тимчасової податкової різниці орендованим основним засобам у сумі 15 985 487 грн..

Отже, в порушення п. 145.1 ст.145 ПКУ Товариством завищено витрати у сумі 7 967 562 грн. в т.ч.: за 3 кв. 2011р. у сумі 2 655 854 грн. 4 кв. 2011р. у сумі 1327 927 грн., І кв.2012 р. у сумі 1 327 927 грн., 2 кв. 2012р. у сумі 1 327 927 грн. та 3 кв.2012р. у сумі 1 327 927 грн..

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.05.2013 р. про донарахування податку на прибуток підприємства в розмірі 30190447, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 209 149,00 грн.;

- № від 21.05.2013р. про донарахування податку на додану вартість підприємства в розмірі 24 278 33, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6 182 083, 50 грн..

Позивач, вважаючи прийняті рішення протиправними, звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржені рішення відповідача, виходив з наступного.

Стосовно податкового повідомлення - рішення №.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування донарахування податку на прибуток за господарськими взаємостосунками з ТОВ "Платінум Індастріз" відповідачем зазначено, що у зв'язку з ліквідацією цього підприємств суми попередніх оплат, винесені ПАТ "Дніпронафтопродукт" до валових витрат підприємства підлягали зняттю у 3 кварталі 2011р. оскільки не відбулося поставки товару за попередніми оплатами, та відсутній факт використання товару у господарській діяльності.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.2.8. п. 5.2. ст. 5 цього ж Закону, до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку.

Дебіторська заборгованість за попередніми оплатами за товари (роботи, послугу), що були перераховані до набрання законної сили Податковим кодексом України, після закінчення терміну позовної давності не залежно від проведення претензійно-позовної роботи не змінює склад доходів та витрат.

Якщо відповідно до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" платник податків включив суми попередньої оплати до складу валових витрат, то після закінчення строку позовної давності на підставі норм Податкового кодексу України зменшення витрат на зазначену суму не здійснюється.

Відповідачем не були прийняті до уваги висновки актів попередніх перевірок ПАТ "Дніпронафтопродукт" № 2199/23-21/03481879 та № 4152/23-21/03481879, якими не встановлено факт безпідставного віднесення до складу валових витрат підприємства попередніх оплат за договорами з ТОВ "Платінум Індастріз".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно донараховано позивачу суму податку на прибуток у розмірі 28 437 583 грн., на суму попередніх оплат проведених ТОВ "Платінум Індастріз" у період з 2006 р. по 2008р..

Стосовно завищення витрат підприємства у сумі 7 967562 грн. у зв'язку з включенням за період 3-4 кв. 2011 р. та 1-3 кв. 2012 р. тимчасової податкової різниці, що виникла за результатами інвентаризації об'єктів основних засобів.

Судом встановлено, що відповідно до договорів оренди нафтобаз та обладнання та оренди автотранспортних засобів укладених позивачем з орендодавцями, на ПАТ "Дніпронафтопродукт", як орендаря, покладено обов'язок проводити як поточні, так і капітальні ремонти орендованих об'єктів.

Відповідно до пп. 8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3, 4 чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу.

Балансова вартість основних фондів за групами податкового обліку на 01.01.2010 р. складає 18 334 550 грн..

З 01.01.2010р. по 01.04.2011р. було проведено ремонт орендованих основних фондів на суму 6 448 054 грн. (відповідно до наявних первинних бухгалтерських документів та р.23.2.71) з них:

- 10 % віднесено до витрат відповідно до пп. 8.7.1. п. 8.7. ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств";

- залишок віднесено на збільшення утворених відповідно груп основних засобів відповідно до пп. 8.8.1 п. 8.8 ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Вказаною нормою Закону передбачено, що у разі коли договір оперативного лізингу (оренди) зобов'язує або дозволяє орендарю здійснювати поліпшення об'єкта оперативного лізингу (оренди), частина вартості таких поліпшень у складі витрат, що перевищують суму на поліпшення основних фондів, визначену згідно з підпунктом 8.7.1 пункту 8.7 цієї статті, включається таким орендарем до балансової вартості:

відповідної групи основних фондів у разі, якщо на балансі орендаря обліковується група основних фондів, до якої відноситься такий об'єкт лізингу (оренди);

створеної таким орендарем відповідної групи основних фондів у разі, якщо на балансі орендаря не обліковується група основних фондів, до якої відноситься такий об'єкт лізингу (оренди).

При цьому орендарем не враховується балансова вартість об'єкта оперативного лізингу (оренди), за якою він обліковується на балансі орендодавця.

З документів наданих позивачем на спростування висновків податкового органу вбачається, що позивачем не враховувалася балансова вартість самих об'єктів оренди, оскільки останні обліковуються на балансі у орендодавців (власників).

У зв'язку з набранням чинності Податкового кодексу України з 01.01.2011р., відповідно до п.6 підр.4 Перехідних положень "Особливості справляння податку на прибуток підприємств" Податкового кодексу України позивачем проведено інвентаризацію станом на 1 квітня 2011 р. для визначення переліку об'єктів основних засобів, інших необоротних активів за групами відповідно до п. 145.1. ст. 145 Податкового кодексу України з метою нарахування амортизації з лати набрання чинності розд. III цього кодексу.

Інвентаризацію проведено відповідно до абз.5 та 6 п. 6 підр. 4 Перехідних положень Податкового кодексу України, з метою визначення податкової різниці від вартості груп основних засобів за даними бухгалтерського обліку та даними податкового обліку.

Відповідно до зведеної інвентаризації основних засобів по філіях ПАТ "Дніпронафтопродукт" станом на 01.04.2011 р. податкова різниця склала 18 355 614 грн. 53 коп..

Відповідно до абз. 5 п. 6 підр. 4 Перехідних положень "Особливості справляння податку па прибуток підприємств" Податкового кодексу України, якщо загальна вартість усіх груп основних засобів за даними бухгалтерського обліку менша, ніж загальна вартість усіх груп основних фондів за даними податкового обліку на дату набрання чинності розділом III цього Кодексу, то тимчасова податкова різниця, яка виникає в результаті такого порівняння, амортизується як окремий об'єкт із застосуванням прямолінійного методу протягом трьох років.

Позивачем на виконання вказаної норми, суму тимчасової податкової різниці розділено на 36 місяців (3 роки), а саме 18 355 614, 53 грн./36 місяців, а отримана сума в розмірі 509 878, 18 грн. віднесена до складу витрат, почиаючи з 2 кварталу 2011 року.

За перевіряємий період з дати набрання чинності розділу III ПКУ ( 2-4 кв. 2011 по 1-3 кв. 2012 р.) позивачем віднесено на тимчасові податкові різниці суму в розмірі 9 177 805, 00 грн..

Сума ж, визначена в акті перевірки відповідачем в розмірі 7967562 грн. з якої було проведено донарахування податку па прибуток підприємства в розмірі 2 612 606 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 21.05.2013 р., не підтверджена відповідачем належним чином.

Висновки податкової інспекції, викладені в акті перевірки, ґрунтуються лише на припущеннях та належним чином не підтверджені, в той час як позивач надав докази на їх спростування, зокрема, копії інвентаризаційних описів основних засобів, проведених станом на 01.04.2011р. за об'єктами оренди (філіями), копіями інвентаризаційних описів основних засобів визначення строку корисного використання експлуатації) основних засобів станом на 01.04.2011 р. за філіями, інвентаризаційними описами основних засобів орендодавців-власників основних засобів станом на 01.04.2011 р. Із цих документів вбачається, що вартість об'єктів нерухомого майна та обладнання не обліковується у позивача взагалі. За даними перелічених інвентаризацій підприємство веде відповідний бухгалтерський та податковий облік виключно ремонтів об'єктів взятих в оренду, обладнання та устаткування.

Таким чином, відповідачем безпідставно донараховано позивачу податок на прибуток підприємства в сумі 2 612 607 грн..

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 21.05.2013р.. Підставою для його прийняття є порушення позивачем пп.7.4.1 п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та п.п.14.1.36, п.п.14.1.257 п.14.1. ст.14, абз.2 п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України, оскільки на дату перевірки не встановлено факту поставки товару (нафтопродуктів) за договором № 2504/06-1 від 25.04.2006р., укладеним з ТОВ "Платінум Індастріз", у зв'язку з ліквідацією останнього.

В акті перевірки, податковий орган посилається на те, що позивачем не відкориговано податковий кредит у вересні 2011р. на суму 28 633 214 грн..

Згідно пп.7.4.1 п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст.6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закон України "Про податок на додану вартість", п.п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, безповоротна фінансова допомога це, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності.

Приписами ст. 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 205 ГК України господарське зобов'язання припиняється неможливістю виконання у разі ліквідації суб'єкта господарювання.

Згідно з ч. 5 та ч. 6 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року №2343-XII вимоги, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними, та вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Тобто, після ліквідації підприємства-дебітора його зобов'язання вважаються припиненими (погашеними), а отже з цього моменту перестає існувати його заборгованість перед підприємством-кредитором.

Судом було встановлено, що до складу податкового кредиту позивач відносив суми податку на додану вартість за перерахованими попередніми оплатами ТОВ "Платніум Індастріз" у розмірі 24728334 грн. за період з 2006 по 2008 роки.

Оскільки відносно боржника - ТОВ "Платінум Індастріз" було порушено справу про банкрутство, стягнення заборгованості кредиторами повинно відбуватися лише у порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", стягнення заборгованості кредиторами відбувається шляхом подання кредиторами ліквідатору заяв з грошовими вимогами до боржника, розгляд цих заяв ліквідатором, внесення даних вимог до реєстру вимог кредиторів та перегляд і затвердження цього реєстру господарським судом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач в межах строку позовної давності реалізував своє право на стягнення з боржника заборгованості шляхом подання у справі про банкрутство заяви про визнання грошових вимог кредитора, що в подальшому визнано боржником (в особі ліквідатора), затверджено господарським судом та визнано погашеними у зв'язку з відсутністю майна боржника відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2011 р. по справі № 5005/4750/2011.

Якщо припинення (погашення) заборгованості за фактом ліквідації підприємства-боржника відбулося протягом строку позовної давності, така погашена заборгованість не може набути статусу безповоротньої фінансової допомоги.

Оскільки відповідачем не доведена належним чином правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність їх скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно та повно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2013 року у справі № 804/8741/13-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 31.03.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак