Справа № 396/432/15-а
Суддя: Кухарська Н. А.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/432/15-а
Провадження № 2-а/396/18/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Кухарської Н.А.,

за участю секретаря - Стеценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта міліції роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Соляника Олександра Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до старшого інспектора ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Соляника Олександра Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 2015 року близько 11.05 год. відповідачем було складено протокол та винесено постанову ПС1 № 952160 по справі про адміністративне правопорушення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою його визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. У постанові зазначено, що позивач 13 лютого 2015 року близько 11.00 год., керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108 номерний знак НОМЕР_1 на 169 км. а/д М-14 Одеса-Новоазовськ, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41 «Стоп-контроль» (проїзд без зупинки заборонено). Позивач вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог законодавства, оскільки він зупинився перед дорожнім знаком за два метри, тому що перед самим знаком та два метри до нього відсутнє дорожнє покриття - глибокі ями, які автомобілем позивача проїхати не можливо, справа від ям - на узбіччі знаходилася покришка від вантажного автомобіля, тому можливо було лише об»їхати перешкоду через смугу зустрічного руху, в зв"язку з чим позивач зупинився на вимогу знаку «Стоп-контроль» за два метри до нього, а потім, об»їхавши ями через зустрічну смугу руху, його зупинив інспектор ДАІ, незупинитися перед знаком було неможливо через неналежне дорожнє покриття.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно зазначив, що жодних вимог правил дорожнього руху не порушував, виконав зупинку перед відповідним знаком, оскільки не зробити це було неможливо, в зв"язку з відсутністю на тій ділянці дороги належного дорожнього покриття. Разом з тим, працівник ДАІ його зупинив, зазначив про наявність в його діях нібито порушення та склав протокол і притягнув його до відповідальності, винісши відповідну постанову. Вважав, що жодних доказів його провини немає, а свідок, зазначений в протоколі не могла бачити ситуацію, яка склалась в той момент на дорозі, оскільки, територіально далеко знаходилась від місця зупинки. В його автомобілі знаходились пасажири ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які бачили ситуацію, яка склалась того дня та можуть підтвердити про належне виконання ним правил дорожнього руху в ситуації, яка тоді склалась.

Відповідач в судове засідання не з"явився. Подав суду письмові заперечення на позов та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки постанова ним була винесена правомірно та її зміст не суперечить нормам чинного законодавства.

Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, переглянувши відеозапис, дослідивши докази та обставини справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення за наступних підстав.

Постановою ПС1 № 952160 від 13 лютого 2015 року позивача ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що 13 лютого 2015 року, близько 11.00 год., останній, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108 номерний знак НОМЕР_1 на 169 км. а/д М-14 Одеса-Новоазовськ не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41 «стоп-контроль» (проїзд без зупинки заборонено).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Відповідно до п. 8.2.1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Пункт 3.41 ПДР України забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост міліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Судом встановлено, що при складані протоколу позивач не згоден був зі змістом обставин викладених в протоколі та ПДР, в протоколі зазначено свідка ОСОБА_5, однак, остання для розгляду справи не з"явилась, а відповідачем не було додано до своїх письмових заперечень письмові пояснення останньої, як доказ правомірності виявлення в діях ОСОБА_1 порушень ПДР України, інших доказів, які підтверджують правомірність складення протоколу та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачем не надано.

З пояснень позивача вбачається, що свідок ОСОБА_5 на місці пригоди була відсутня, інспектор вказав, що вона перебуває на території блокпосту в палатці, однак звідти проїзд транпортних засобів перед відповідним знаком не видно. Жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача відповідачем до своїх письмових заперечень надано не було. Оскільки, зазначений свідок в судове засідання для дачі пояснень не з"явився та відсутні її письмові пояснення, суд вважає, що зазначення в протоколі даних про свідка ОСОБА_5 є неналежним доказом наявності в діях позивача порушень ПДР України.

Інших належних та допустимих доказів наявності в діях позивача порушень ПДР України, і, як наслідок, винесення постанови про визнання останнього винним та накладення адміністративного стягнення в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, відповідно до переглянутих в судовому засіданні фотографій, відео та пояснень позивача вбачається, що дійсно до знаку «Стоп-контроль» по смузі руху, по якій рухався позивач дорожнє покриття має глибокі ями до вказаного знаку, об»їхати дані ями можливо лише через смугу зустрічного напрямку.

Свідок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що 13.02.2015 року вони в автомобілі позивача повертались додому з м. Каховки. Дорожнє покриття по їх смузі руху було паганим, мало глибокі ями та асфальт подекуди був відсутній. Вважали, що ОСОБА_6 в тій дорожній ситуації правил дорожнього руху не порушував, зупинився перед відповідним знаком, пропустив автомобіль, який рухався по зустрічній смузі руху та, об"їхавши ями, проїхав, однак, був зупинений працівниками ДАІ.

Суд приймає до уваги покази зазначених свідків, оскільки вони, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих відомостей в ході судового засідання, підтвердили про відсутність в діях позивача порушень правил дорожнього руху в дорожній ситуації, яка склалась 13.02.2015 року на 169 км а/д М-14 Одеса-Новоазовськ.

Відповідно до ст. 280 КУАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колектив), а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 7 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, а саме факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху та не виконання вимоги дорожнього знаку 3.41 «Стоп-контроль», оскільки в матеріалах справи відсутні матеріали, зокрема, письмові пояснення свідків, які б могли бути визнані судом як достатні докази (ст .69 КАС України) про вчинення адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про те, що винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та не підтверджена жодними доказами, які б давали підстави для притягнення позивача до адміністравтиної відповідальності, в зв"язку з чим, суд вважає, що позов є обгрунтованим та законним, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122 ч.1, 7, 248, 249, 268, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 18, 19, 94, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта міліції роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити повністю.

Визнати дії старшого інспектора ДПС взводу з ОСП № 1 роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Соляника Олександра Олександровича неправомірними,визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС1 № 952160 по справі про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2015 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену старшим інспектором ДПС взводу з ОПС №1 роти ДПС старшого лейтинанта міліції Соляником Олександром Олександровичем.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати - судовий збір у сумі 73 грн. 08 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н. А. Кухарська