Справа № 826/5516/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 березня 2015 року № 826/5516/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Обставини справи:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі - КП «Київський метрополітен», позивач) звернулось з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управлінням ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - МГУ Міндоходів - Центральний офіс з ОВП, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2014 року в задоволенні позову Комунального підприємства «Київський метрополітен» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» - задоволено, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2014 року - скасовано.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23 січня 2014 року №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2015 року касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби-Центральний офіс з обслуговування великих платників - задоволено частково, Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року прийнято до розгляду дану адміністративну справу та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, надавши суду додаткові письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи та зазначив, що форс-мажорні обставини у період з 15.06.2013 року по 05.07.2013 року підтверджуються Висновком Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 року №101/9, а тому висновки зазначені в акті відповідача про відсутність підстав для затримки поставки товарів у період з 15.06.2013 року по 08.07.2013 року є такими, що не відповідають дійсності.

Також позивач зазначив, що прострочка терміну неповернення валютних коштів за платіжним дорученням №6 та №2 була 05.07.2013року, 06.07.2013 року та 07.07.2013 року, а не з 16.06.2013 року по 07.07.2013 року, як зазначав відповідач.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказавши, що висновок Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 №101/9, щодо причин затримки виконання ЗАТ «Вагонмаш» зобов'язань по поставці вагонів відповідно до умов Контракту, як в ході проведення перевірки, так і в додаток до заперечень на висновки перевірки позивачем не надавався, оскільки висновок Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати № 101/9 складений 28.01.2014 року, тобто вже після прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення № від 23.01.2014 року.

В судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Київський метрополітен» (ідентифікаційний код юридичної особи 03328913) зареєстроване Жовтневою районною державною адміністрацією у м. Києві від 06.11.1992 р., про що зроблено запис у журналі обліку реєстраційних справ № 01156, перереєстровано Жовтневою районною державною адміністрацією м. Києва 23.03.1999 р. як комунальне підприємство «Київський метрополітен» (у зв'язку зі зміною форми власності). Підприємство отримало свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 09.02.2005р. серії А00 № 002705, видане Солом'янською районною державною адміністрацією Комунальному підприємству «Київський метрополітен», номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР за № 0002316, код форми власності - 32 (комунальна власність).

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.06.1998 р. № 646-Р та Київської міської державної адміністрації від 28.10.1998 р. № 2155 «Про зарахування майна державного підприємства у комунальну власність територіальної громади м. Києва» і підпорядковано виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» є правонаступником державного підприємства «Київський метрополітен».

Місцезнаходження суб'єкта господарювання відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: м. Київ, проспект Перемоги. 35.

КП «Київський метрополітен» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 01.04.1999 р. за № 2072 (довідка про взяття на облік від 21.01.2008 р. № 2072/29-004). Станом на 31.12.2013 р. підприємство перебуває на обліку в Міжрегіональному головному управлінні Міндоходів - Центральному офісі з обслуговування великих платників (довідка про взяття на облік платника податків від 10.07.2013 р. № 148).

У періоді, за який проводилась перевірка, КП «Київський метрополітен» було зареєстроване платником ПДВ з 29.07.1997 р. по 14.04.2011 р. відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку па додану вартість № 100332532, виданого платнику податків 12.04.2011 р. Індивідуальний податковий номер - 88. Свідоцтво анульоване у зв'язку із змінами даних у платника (а саме - зміни в статуті в частині поштового індексу та розміру статутного капіталу).

Платнику податку 17.07.2013 р. видане нове свідоцтво № 200133265. Дата початку дії свідоцтва - 18.07.2013 р.

В період з 20.12.2013 р. по 31.12.2013 р. Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку Комунального підприємства «Київський метрополітен», код за з питань дотримання вимог валютного законодавства згідно листів ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» від 13.03.2013 р. № 47/3-30/2/1437, від 08.04.2013 р. № 47/3-30/2-07/2224, від 07.06.2013 р. № 47/3-30/2-07/3491, від 05.07.2013 р. № 47/3-30/2-07/4042, від 07.11.2013 р. № 47/3-30/2-07/6550 та листа Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київський області від 07.10.2013 р. № 09-208/15564 за період з 16.03.2013 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено Акт № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014 р. (далі - Акт № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014 р.).

В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР.

15 січня 2014 року позивач до податкового органу подав заперечення на Акт № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014 р.

За наслідками розгляду заперечень висновки, викладені в акті № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014 р. залишено без змін.

23 січня 2014 року Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, на підставі Акта перевірки № 13/42-10/03328913 від 09.01.2014 р., прийняло податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 20.1.27 п. 20.1 ст. 20, підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями та згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР із змінами та доповненнями за порушення вимог ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР із змінами та доповненнями нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів у сфері ЗЕД, 21081000 в розмірі 3 075 314,79 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржене позивачем в порядку процедури адміністративного оскарження до Міністерства доходів і зборів України, яке своїм рішенням від 07.04.2014 р. № 6093/6/99-99-10-01-15 його скаргу залишило без розгляду.

Вважаючи, що відповідачем були порушені права та охоронювані законом інтереси Комунального підприємства «Київський метрополітен» під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Скасовуючи постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2014 року та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2015 року зауважено, що суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували наявність або відсутність форс-мажорних обставин, а лише надавали оцінку даті складення висновку Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати №101/9, в якому зазначено, що форс-мажорними обставинами є початок ліквідації ТОВ «Вагонмашсервіс» з червня 2012 р. (контрагента ЗАТ «Вагонмаш»), який в строк до 22.07.2012 р. зобов'язаний був поставити тележки моторні. Суди також не дослідили умови контракту (п.22), на які є посилання у і висновку № 101/9; в яких обумовлено підстави визнання певних обставин форс-мажорними, а також умови виконання контракту, в тому числі і придбання матеріалів та обладнання.

Частиною 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Таким чином, в межах даного спору суду слід встановити факт наявності або відсутності форс-мажорних обставин, умови контракту (п.22), на які є посилання у і висновку № 101/9; в яких обумовлено підстави визнання певних обставин форс-мажорними, умови виконання контракту, в тому числі і придбання матеріалів та обладнання.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України, Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 р. №185/94-ВР (далі - Закон № 185/94ВР).

Приписами ст. 2 Закону № 185/94-ВР визначено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Судом встановлено, що на адресу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників надійшли листи ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»: від 13.03.2013 р. № 47/3-30/2/1437; від 08.04.2013 р. № 47/3-30/2-07/2224; від 07.06.2013 р. № 47/3-30/2-07/3491; від 05.07.2013 р. № 47/3-30/2-07/4042; від 07.11.2013 р. № 47/3-30/2-07/6550 стосовно порушення КП «Київський метрополітен» (код за ) законодавчо встановлених термінів розрахунків при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності по контракту № KMCE/CON/001 від 22.07.2011 р.

Як вбачається з матеріалів справи вказану угоду було укладено між КП «Київський метрополітен» (Київ, Україна) (нищезазначений як «Покупець») та ЗАТ «Вагонмаш» (Санкт-Петербург, Росія) (нищезазначений як «Постачальник») 22 липня 2011 року, предметом якої було виготовлення, доставка та надання супутніх послуг для 8 нових метропоїздів.

Мета контракту - придбання нових метропоїздів за рахунок позики ЄБРР в рамках проекту фінансування громадського транспорту м. Києва.

Загальна сума контракту складає 39 599 914,38 Євро.

На виконання умов угоди КП «Київський метрополітен» на користь ЗАТ «Вагонмаш» було перераховано 12 148 370,33 Євро. а саме: платіжне доручення від 12.10.2011 р. № 4 на суму 4 000 000,00 Євро; платіжне доручення від 09.12.2011 р. № 6 на суму 5 817 316,33 Євро; платіжне доручення від 11.03.2013 р. № 2 на суму 2 331 054,00 Євро.

Граничний термін отримання товару 09.04.2012 р., 06.06.2012 р. та 09.06.2013 р. відповідно.

Проте, перевіркою встановлено, що проведення розрахунків у грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за Контрактом №KMCE/CON/001 від 22.07.2011 р., обладнання від ЗАТ «Вагонмаш» надійшло з порушенням законодавчо встановлених строків, а саме: з 16.06.2013 року по 07.07.2013 , кількість днів прострочення - 22 дні.

Таким чином, оскільки перевіркою було встановлено несвоєчасне надходження на територію України товару за Контрактом №KMCE/CON/001, відповідачем була нарахована позивачу пеня за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД 21081000 в розмірі 3 075 314,79 грн.

В той же час, суд приймає до уваги посилання позивача на те, що на збільшення термінів поставки ЗАТ «Вагонмаш» метровагонів за Контрактом №KMCE/CON/001 вплинули обставини, непереборної сили, які підпадають під поняття форс-мажорних, у зв'язку із чим перебіг зазначених строків має зупинятись на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюватись з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Так, ч. 6 та ч. 7 ст.6 Закону №185/94 передбачено, що якщо перевищення строків, зазначених у ст. 1 і ст. 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є відповідна довідка Торгово-промислової палати України або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.95 року № 444 "Про типові платіжні умови зовнішньоекономічних договорів (контрактів) і типові форми захисних застережень до зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які передбачають розрахунки в іноземній валюті" зазначено, що в разі виникнення форс-мажорних обставин (дії нездоланної сили, яка не залежить від волі Сторін), а саме: війни, воєнних дій, блокади, ембарго, інших міжнародних санкцій, валютних обмежень, інших дій держав, які унеможливлюють виконання Сторонами своїх зобов'язань, пожеж, повеней, іншого стихійного лиха чи сезонних природних явищ, зокрема таких як замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів, Сторони звільняються від виконання своїх зобов'язань на час дії зазначених обставин.

З приписів п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово - промислові палати в Україні " вбачається, що торгово - промислова палата:

засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб;

засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників).

Чинним законодавством передбачено перелік державних установ, документи яких можуть підтвердити виникнення форс - мажорних обставин:

документ Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

документи уповноважених органів іншої держави, легалізованих консульськими установами України, у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

рішення Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженого Верховною Радою України, або рішення Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішення щодо визнання окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які потягли за собою втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п'ять календарних років.

З аналізу наведеної норми вбачається, що наявність форс-мажорних обставин не є предметом встановлення судового розгляду, а потребує документального підтвердження відповідною довідкою уповноваженого органу.

Водночас, відповідно до пункту 25.1 Контракту №KMCE/CON/001 укладеного між Комунальним підприємство «Київський метрополітен» та ЗАТ «Вагонмаш»: «не зависимо от положений статей 22,23 и 24 ОУ Поставщик не должен платить неустойку в связи с обеспечением выполнения Контракта, заранее оцененными убытками или прекращением Контракта при неисполнении обязателств, если и в тех пределах , в которых задержка его выполнения Контракта или невыполнение его обязателств по Контраку являється результатом события «форс-мажора».

При цьому, суд звертає увагу на положення ст. 79 конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 р., де зазначено про те, що сторона не несе відповідальності за невиконання будь-якого із своїх зобов'язань, якщо доведе, що воно було викликане перешкодою поза її контролем і що від неї нерозумно було очікувати прийняття до уваги цієї перешкоди під час укладення договору або уникнення чи подолання цієї перешкоди чи її наслідків. Звільнення від відповідальності, передбачене цією статтею, залишається лише на той період, протягом якого існує дана перешкода. Сторона, яка не виконує свого зобов'язання, повинна повідомити іншу сторону про перешкоду і про її вплив на її здатність здійснити виконання. Якщо це повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як про цю перешкоду стало чи повинно було стати відомо не виконуючій свого зобов'язання стороні, ця остання сторона несе відповідальність за збитки, які є результатом того, що таке повідомлення не було отримане.

Крім того, відповідно до ст. 617 Цивільного кодекс України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ЦК України) особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дана норма встановлює дві основні підстави звільнення особи, яка порушила зобов'язання, від відповідальності, якими є випадок та непереборна сила. Доведення наявності випадку або непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов'язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Під випадком розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов'язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов'язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов'язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Такий підхід щодо суб'єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов'язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор).

Непереборною силою визнається надзвичайна і непереборна за даних умов сила (стихія, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо), дію якої неможливо упередити застосуванням високопрофесійної практики персоналу юридичної особи або силами фізичної особи і яка є обставиною, що звільняє фізичну особу або посадових осіб юридичної особи від відповідальності за невиконання своїх обов'язків, передбачених податковим законодавством. По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Відповідно до пункту 25.2 Контракту №KMCE/CON/001 укладеного між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» та ЗАТ «Вагонмаш»: «В целях настоящей статьи "форс-мажор" означает событие, не поддающееся контролю со стороны Поставщика и не связанное с его ошибкой или небрежностью, которое нельзя было предвидеть. Такие события могут включать, но не только, действия Покупателя в его собственном качестве, войны и революции, пожары, наводнения, эпидемии, карантинные ограничения и эмбарго на перевозки».

Відповідно до частини третьої статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні.

На підтвердження виникнення обставин, які, на думку позивача, можна назвати форс-мажорними обставинами, які унеможливлюють виконання компанією ЗАТ «Вагонмаш» своїх зобов'язань за Контрактом №KMCE/CON/001, позивачем суду наданий висновок Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 року №101/9 у якому зазначено, що затримка виконання ЗАТ «Вагонмаш» зобов'язань по поставці вагонів метрополітену відповідно до умов Контракту №КМСЕ/СON/001, укладеного з КП «Київський метрополітен», у зв'язку із дією обставин непереборної сили, безпосередньо вплинула на зміщення виробничого графіку відносно поставки третього та четвертого метропотягів по 05.07.2013 року.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм, висновок Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 року №101/9 є належним та допустимим доказом форс - мажорних обставин.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Вищого господарського суду України від 14 травня 2011 року № № 11/84.

При цьому судом враховано, що матеріалами справи не підтверджується, а позивачем в свою чергу визнається факт прострочки терміну неповернення валютних коштів за платіжними дорученнями від 09.12.2011 року № 6 на суму 2 047 136,33 євро та від 11.03.2013 року № 2 на суму 2 331 054,00 євро з 05.07.2013 року по 08.07.2013 року.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що оскільки Висновок Санкт-Петербурзької торгово-промислової палати від 28.01.2014 р. № 101/9 на час перевірки був відсутній, останній не може впливати на оцінку правомірності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

На думку суду, існування форс-мажорних обставин, підтверджених відповідним документом Торгово-промислової палати України, виключає обґрунтованість нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в період дії таких обставин, не залежно від моменту отримання підтвердження форс-мажорних обставин.

Окрім зазначеного, за змістом абзацу чотирнадцятого статті 1 Закону N959-ХІІ "Про зовнішньоекономічну діяльність", який кореспондується з приписами абзацу другого підпункту 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24 березня 1999 року N136, імпорт - це купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Імпортна операція у розумінні статті 2 Закону N185/94-ВР передбачає здійснення суб'єктом господарювання імпорту.

При цьому, моментом здійснення імпорту відповідно до абзацу тридцять восьмого статті 1 Закону N959-ХІІ є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Враховуючи наведене, моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону N185/94-ВР, є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Згідно висновку Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України № 668 по сумам 2 047 136,33 євро, 3 885 090,00 євро граничний термін розрахунків по зовнішньоекономічним операціям по контракту КМСЕ/СОN/001 від 22.07.2011 року настає з 01.06.2013 року до 15.06.2013 року, по сумі 2 331 054,00 євро граничний термін розрахунків по зовнішньоекономічним операціям по контракту КМСЕ/СОN/001 від 22.07.2011 року настає з 10.06.2013 року по 15.06.2013 року.

Моментом фактичного перетину імпортованого товару, а саме, вагонів метро мод. 81-540.3К №№ 10413, 10412, мод. 81-541.3К №№ 11659, 11660, 11661 є момент, коли вагони метро перетнули кордон України та прибули на Сумську митницю України 13.06.2013 року згідно митної транспортної накладної АН 631732 на суму 3 885 090,00 євро згідно платіжного доручення від 12.10.11 №4 на суму 114 910,00 євро та платіжного доручення від 09.12.2011 №6 на суму 3 770 180,00 євро (другий метропотяг).

Таким чином, виходячи з матеріалів справи та аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що позивачем не порушено вимоги ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», за винятком прострочки терміну неповернення валютних коштів за платіжними дорученнями № 6 та № 2 05.07.2013, 06.07.2013 та 07.07.2013 року а отже, податкове повідомлення-рішення від 23.01.2014 року № про нарахування суми грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, 21081000: 3 075 314 гривень 79 копійок є частково протиправним, а тому підлягає скасуванню в частині нарахування суми грошового зобов'язання у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД з 16.06.2013 по 04.07.2013 року у розмірі 2655953,68 грн. Розрахунок суми грошового зобов'язання, яке підлягає скасуванню здійснювався з урахуванням розрахунку зазначеному в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, а саме: 19 (кількість днів прострочення, які судом визнані поважними) * 4 378 190,33 (сума неодержаної виручки) * 0,3% * 10,64268 (курс валют станом на час винесення вказаного податкового повідомлення-рішення) = 2655953,68 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено суду правомірність оскаржуваного рішення в частині нарахування суми грошового зобов'язання у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД з 16.06.2013 по 04.07.2013 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 січня 2014 року № в частині нарахування суми грошового зобов'язання у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД з 16.06.2013 по 04.07.2013 року у розмірі 2655953,68 грн.

3. Відмовити в задоволенні іншої частини вимог.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда