Справа № 815/76/15
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/76/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року 12 год.11 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - Яцевич О.С. (за довіреністю);

представник відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно - судноремонтний завод» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Ізмаїльської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення - рішення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПАТ «Українське Дунайське пароплавство») до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - Ізмаїльська ОДПІ), в якому позивач просив скасувати податкове-повідомлення-рішення від 29.08.2014 року № про нарахування податку на прибуток фізичних осіб у сумі за основним платежем 1 073 223,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 743 494,36 грн..

В своєму позові позивач зазначив, що 02.09.2014 року ним отримано від Ізмаїльської ОДПІ податкове повідомлення-рішення про нарахування податку на прибуток фізичних осіб від 29.08.2014 року № , яке було оскаржене до Головного управління Міндоходів в Одеській області. Позивач повідомив, що з урахуванням рішення про продовження розгляду первинної скарги, 18.11.2014 року рішенням про результати розгляду первинної скарги від 11.11.2014 року №89/10/15-32-10-02-07 Головним управлінням Міндоходів в Одеській області оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення. Позивач зазначив, що не погодившись із рішенням звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України, яку, на думку позивача, неправомірно залишено без розгляду як таку, що подана з порушенням 10-денного терміну на її подання. З цього приводу позивач пояснив, що рішення про результати розгляду первинної скарги ним було отримано 18.11.2014 року, що підтверджується записом в журналі вхідної кореспонденції та відбитком штампу на рішенні.

У позові позивач наголосив про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з тих підстав, що ним вже частково сплачено суму боргу у розмірі 1 071 817,04 грн., що не було враховано податковим органом. Позивач також зазначив, що позапланова перевірка проведена без наявності підстав для її проведення. При цьому позивач пояснив, що відповідно до наказу на перевірку підставою для проведення позапланової виїзної перевірки зазначено п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України. Проте, як зауважив позивач, на запит податкового органу ним було надано інформацію, отже, тим самим ним було виключено законну підставу проведення зазначеної перевірки.

Крім того, на думку позивача, відповідно до пп.168.4.6 п.168.4 ст.168 ПК України перевірку мав проводити податковий орган за місцезнаходженням скаржника, яким є Кілійське відділення Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, а не Ізмаїльська ОДПІ.

Також позивач зазначає, що відповідачем неправомірно нараховані та застосовані штрафні санкції на підставі ст. 127 ПК України, оскільки звітність з податку на доходи фізичних осіб відповідно до акту перевірок подавалась до податкового органу без порушень та є узгодженою сумою податкового зобов'язання. Отже, на думку позивача, має місце затримка у сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, відповідальність за яку передбачена ст. 126 ПК України.

Відповідач - Ізмаїльська ОДПІ не визнала та надала до суду заперечення (а.с. 58-61, 154-157), в яких зазначила про безпідставність тверджень позивача щодо неправомірності рішення ДФС України, а також про відсутність підстав у відповідача для проведення перевірки. Відповідач зауважив, що відповідно до практики Верховного суду України допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Крім того, сума за основним платежем є сплаченою. Відповідач також зазначив, що штрафні санкції застосовані до позивача правомірно, враховуючи повторність правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі.

Представник відповідача Ізмаїльська ОДПІ проти задоволення адміністративного позову заперечував, посилаючись при цьому на доводи та обґрунтування, викладені в наданих до суду запереченнях.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову та заперечень на нього, матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступне.

З 28.07.2014 року по 08.08.2014 року Ізмаїльською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі п.п. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» наказу Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 28.07.2014 року №672 згідно направлення на перевірку від 28.07.2014 року №134 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» () щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 27.02.2013 року № 682/1516-1701/33113076 (а.с. 11-16).

Вказаним актом перевірки встановлено порушення ПАТ «Українське Дунайське пароплавство», зокрема, п.п. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несплату до бюджету нарахований податок на доходи фізичних осіб у сумі 1 073 223,3 грн., в тому числі: липень 2011 року - 122 798,03 грн., вересень 2011 року - 93,49 грн., жовтень 2011 року - 88 606,51 грн., листопад 2011 року - 11 640,00 грн., грудень 2011 року - 16 236,01 грн., січень 2012 року - 133 140,32 грн., лютий 2012 року - 10 275,67 грн., жовтень 2012 року - 56 685,45 грн., листопад 2012 року - 100 335,37 грн., грудень 2012 року - 79 300,13 грн., січень 2013 року - 66 048,42 грн., лютий 2013 року - 61 551,67 грн., березень 2013 року - 66 898,26 грн., липень 2013 року - 29 595,64 грн., серпень 2013 року - 11 578,09 грн., вересень 2013 року - 44 092,87 грн., жовтень 2013 року - 23 077,64 грн., січень 2014 року - 45 323,38 грн., лютий 2014 року - 54 926,77 грн., березень 2014 року - 4025,53 грн., квітень 2014 року - 46 994,05 грн.

На підставі згаданого акта перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.08.2014 року №, яким ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у сумі 1 816 717,66 грн., в тому числі за основним платежем - у сумі 1 073 223,30 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - у сумі 743 494,36 грн. (а.с. 17).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із скаргою до ГУ Міндоходів в Одеській області (а.с.18-21).

Рішенням від 03.10.2014 року №2081/10/15-32-10-02-07 продовжено строк розгляду первинної скарги (а.с.22).

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 11.11.2014 року №89/10/15-32-10-02-07 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с. 23-24).

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України (а.с.27-30), яку відповідно до листа від 10.12.2014 року №8382/6/99-99-10-01-03-14 залишено без розгляду, оскільки скарга надіслана з порушенням законодавчо встановленого 10-денного терміну для подання скарги (а.с.31-32).

Так, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення від 29.08.2014 року № позивач посилається на те, що податковим органом проведено перевірку без наявності підстави для її проведення, а також перевірку проведено податковим органом не за місцезнаходженням позивача, зокрема, проведено Ізмаїльською ОДПІ, а не Кілійським відділенням Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» від 20.03.2013 року №229 Ізмаїльська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів - є територіальним органом Міндоходів в Одеській області.

Згідно положень пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до вимог пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

За змістом пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин ) посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 10.07.2014 року №7224/10/15-02-17 (а.с.104) відповідач звернувся до ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» із запитом про надання письмових пояснень та відомостей.

Листом від 24.07.2014 року №031/1037 (а.с.102-103) позивачем надано інформацію щодо наявної заборгованості по податку на доходи з фізичних осіб та по єдиному соціальному внеску. Разом з тим, позивачем не надані пояснення та документальні підтвердження стосовно наявності заборгованості.

Таким чином, суд зазначає, що перевірка проведена у відповідності до вимог пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, суд критично оцінює твердження позивача про відсутність підстав для проведення перевірки як на підставу визнання оскаржуваного повідомлення-рішення незаконним, а також твердження позивача, що неправомірність залишення без розгляду ДФС України повторної скарги, у зв'язку з допуском до перевірки податкового органу.

Досліджуючи питання правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд встановив, що висновки відповідача про встановлені в акті перевірки порушення пов'язуються із несплатою ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» до бюджету нарахований податок на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року.

Згідно п.п.14.1.195 п.14 ст.14 Податкового кодексу України, працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.222. п.14 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами.

Відповідно до п.162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, платниками податку є: податковий агент.

Згідно п.п.163.1.2. ст.163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є: доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Підпунктом 164.2.1. п.164.2. ст.164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Згідно п.п.168.1.1. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно п.п.168.1.4. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Пунктом 168.3. ст.168 Податкового кодексу України встановлено, що розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем).

Згідно п.п.169.4.1. п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

При цьому граничний розмір доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги одному з батьків у випадку та у розмірі, передбачених підпунктом 169.1.2 та підпунктами "а" і "б" підпункту 169.1.3 пункту 169.1 цієї статті, визначається як добуток суми, визначеної в абзаці першому цього підпункту, та відповідної кількості дітей.

Якщо платник податку отримує доходи у вигляді заробітної плати за період її збереження згідно із законодавством, у тому числі за час відпустки або перебування платника податку на лікарняному, то з метою визначення граничної суми доходу, що дає право на отримання податкової соціальної пільги, та в інших випадках їх оподаткування, такі доходи (їх частина) відносяться до відповідних податкових періодів їх нарахування.

Відповідно до п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Пунктом 127.1 ст. 127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Так, згідно акту перевірки станом на 01.07.2011 року на підприємстві рахувалось 410 найманих працівників, станом на 30.06.2014 року - 232 найманих працівника. Перевіркою встановлено, що підприємством не виплачена заробітна плата в повному обсязі та рахується заборгованість по виплаті заробітної плати найманим працівникам за перевіряємий період, що не заперечувалось позивачем і підтверджена ним згідно наданої довідки на запит відповідача (а.с. 102-103).

У ході судового засідання встановлено, що позивачем сплачено суму за основним платежем у розмірі 1 071 817,04 грн., визначеним оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи, та не заперечувалось сторонами. Отже позивач, сплативши основну суму за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, фактично погодився з нарахованим податковим органом зобов'язанням.

Разом з тим, суд не погоджується з твердженням позивача про необхідність застосування ст. 126 ПК України при розрахунку штрафних санкцій, оскільки санкція зазначеної статті передбачає сплату штрафу за затримку до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, а при затримці більше 30 календарних днів - 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. При цьому, відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Податковий борг визначається податкової вимогою в порядку ст. 59 ПК України.

Водночас, відповідальність податкового агента за не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків передбачена ст. 127 ПК України.

Пунктом 127.1 ст.127 Податкового кодексу України встановлено, що не нарахування, не утримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, підвищені розміри штрафних санкцій у разі повторного виявлення податкових порушень, передбачених ст.127 Податкового кодексу України застосовуються за повторне вчинення протягом 1095 днів таких порушень.

Таким чином, відповідачем правомірно розраховано розмір застосованих штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 127 ПК України.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши у взаємному зв'язку наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що доводи позивача про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 29.08.2014 року № є безпідставними, а відповідачем доведено суду правомірність та обґрунтованість оскаржуваного повідомлення-рішення 29.08.2014 року №.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно - судноремонтний завод» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Ізмаїльської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2014 року №- відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно - судноремонтний завод» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» решту судового збору у сумі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 80 копійок, яка підлягає перерахуванню за реквізитами: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район, код ЄДРПОУ отримувача 38016923, банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 03.04.2015 року .

Суддя С.М. Корой

У задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно - судноремонтний завод» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Ізмаїльської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2014 року №- відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно - судноремонтний завод» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» решту судового збору у сумі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 80 копійок, яка підлягає перерахуванню за реквізитами: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район, код ЄДРПОУ отримувача 38016923, банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 03.04.2015 року .

Суддя С.М. Корой

03 квітня 2015 року.