Справа № 817/3320/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3320/14

26 січня 2015 року 16год. 45хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б., за участю секретаря судового засідання Школяр О.І., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - Кузнецовська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 23.10.2014 № та від 23.10.2014 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Представник позивача у судових засіданнях 28.11.2014 та 16.12.2014 позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що відповідач безпідставно зробив висновки щодо наявності порушення абз. "д" пп.164.2.17 ст.164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з його боку, оскільки анулювання (прощення) заборгованості у розмірі 727601,07грн., за кредитними договорами з Західно-Регіональним департаментом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", не є тотожним отриманому податковому благу, котре згідно з ПК України має бути оподатковано. Наголосив, що віднесення прощеного боргу до додаткових благ відбулося лише на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо подальшого удосконалення адміністрування податків" від 06.12.2012 №5519-VI, який набрав чинності з 01.01.2013. Крім того, зауважив, що відповідачем неправомірно застосовано до нього штрафну санкцію у сумі 510,00грн. за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, інших документів з питань обчислення і сплати податків, оскільки такий обов'язок на фізичну особу не покладається жодним нормативно-правовим актом. Просив позов задовольнити повністю.

Позивач та його представник у судові засідання 15.01.2015, 22.01.2015 та 26.01.2015 не прибули. У поданих заявах від 14.01.2015 та від 26.01.2015 представник позивача просив відкласти розгляд справи, у зв'язку з тим, що він перебуває на лікарняному.

Відповідач, Кузнецовська ОДПІ, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача у судових засіданнях 28.11.2014 та 16.12.2014 надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснила, що проведеною перевіркою встановлено, що позивач в період з 01.01.2012 по 31.12.2012 отримував доходи, які згідно ПК України підлягають включенню до загального місячного (річного) доходу та відображенню платником податків в податковій декларації про майновий стан і доходи. В ході перевірки встановлено, що Західно-Регіональний департамент ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" включив суми анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сплаченого з них доходу (форма №1ДФ), за підсумками звітного періоду, у якому такий борг в сумі 727601,07грн. було анульовано. Сума анульованого боргу підлягає оподаткуванню за ставкою 15% (17%) від 727601,07грн., адже сума боргу, прощена кредитором, а тому вважається доходом отриманим платником податку як додаткове благо. На виконання вимог абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, Західно-Регіональним департаментом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" повідомлено платника податків ОСОБА_1 про прощення боргу за кредитними договорами від 16.05.2007 №Ф1-07/49270-73, від 10.12.2007 №Ф1-07/49270-145, від 15.03.2007 №Ф1-07/49270-50, від 25.01.2008 №435/08-МК шляхом вручення повідомлень від 30.11.2012 вих.№2839, від 30.11.2012 вих.№2838, від 30.11.2012 вих.№2837, від 30.11.2012 вих.№2836, особисто під підпис. Однак, всупереч вищенаведеному позивачем не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, податкова декларація не подана, відповіді на запит податкового органу щодо надання інформації та її документального підтвердження від 03.10.2014 №780/667/17-18-17-126 не надано. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача у судове засідання 26.01.2015 не прибула, у поданому суду клопотанні просила розглянути справу за її відсутності.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити спір без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період з 29.09.2014 по 03.10.2014, на підставі наказу від 26.09.2014 №222, головним державним податковим ревізором-інспектором І рангу відділу доходів і зборів з фізичних осіб Кузнецовської ОДПІ ОСОБА_2, відповідно до ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.пп.78.1.1-78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.ст.79, 82, 86 ПК України, проведено позапланову документальну невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за наслідками якої складено акт від 10.10.2014 №264/17- (а.а.с.7-15).

Згідно з висновками вказаного акта перевірки податковим органом встановлено порушення пп.16.1.2, пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, абз. А, В, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз.д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.1.167 ст.167, п.179,7 ст.179, п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації за 2012 рік; відсутність ведення обліку доходів та витрат за 2012 рік; заниження оподаткованого доходу отриманого як додаткове благо за період, що перевірявся, на суму 727601,07грн., заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на суму 123477,58грн., які слід було сплатити до 01.08.2013; незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

На підставі акта перевірки від 10.10.2014 №264/17- Кузнецовською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 23.10.2014 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 154346,98грн. (123477,58грн. - за основним платежем, 30869,40грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та від 23.10.2014 № про збільшення грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 510,00грн. (а.а.с.16-17).

Суд вважає такі висновки податкового органу обґрунтованими, а оспорювані податкові повідомлення-рішення - законними, враховуючи наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України (п.36.1 ст.36).

Відповідно до п.36.5 ст.36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.179,1 ст.179 ПК України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей з ЦБДДРФО ДПА України від 27.06.2014 Кузнецовською ОДПІ встановлено неподання ОСОБА_1 до податкового органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік щодо доходів отриманих 30.11.2012, як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) заборгованості Західно-Регіональним департаментом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на загальну суму 727601,07грн. (а.с.48).

З метою встановлення правомірності відображення в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою " 126" (дохід, отриманий платником податків як додаткове благо), відповідачем, керуючись ст.ст.20, 73 ПК України, 25.09.2014 до Західно-Регіонального департаменту ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" направлено відповідний запит №2258/666/17-18-17 (а.с.47).

01.10.2014 на вищезазначений запит податковим органом отримана відповідь за №1325/10 з доданими до неї документами, а саме: повідомлення про прощення боргу від 30.11.2012 вих.№2839, від 30.11.2012 вих. №2838, від 30.11.2012 вих.№2837, від 30.11.2012 вих.№2836, додаткові угоди від 30.11.2012 №3 до кредитних договорів від 16.05.2007 №Ф1-07/49270-73, від 10.12.2007 №Ф1-07/49270-145 та додаткові угоди від 30.11.2012 №4 до кредитних договорів від 15.03.2007 №Ф1-07/49270-50, від 25.01.2008 №435/08-МК (а.а.с.49-57).

Вищевказаними додатковими угодами до кредитних договорів позивача визначено, що підписанням цих додаткових угод сторони визнають наявність боргу позичальника як за виданими кредитними ресурсами так і за процентами за користування кредитними ресурсами, а також за нарахованою пенею за прострочення повернення виданих кредитних ресурсів, сплати процентів за користування кредитними ресурсами та комісійної винагороди за надання кредитних ресурсів.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частинами 2 та 3 статті 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею, в свою чергу, неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, пеня або штраф, як окремий вид неустойки, оформляється правочином (договором), який є обов'язковим для виконання сторонами відповідно до ст.629 ЦК України.

Відповідно до постанови Національного банку України від 25.01.2012 №23 "Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями" реструктуризація - це зміна істотних умов за первісним договором шляхом укладання додаткової угоди з боржником у зв'язку з фінансовими труднощами боржника (за визначенням банку) та необхідністю створення сприятливих умов для виконання ним зобов'язань за активом (зміна процентної ставки; скасування (повністю або частково) нарахованих і несплачених боржником фінансових санкцій (штрафу, пені, неустойки) за несвоєчасне внесення платежів за заборгованістю боржника; зміна графіка погашення боргу (строків і сум погашення основного боргу, сплати процентів/комісій); зміна розміру комісії).

Банком у процесі виконання кредитного договору нараховуються неустойка (пеня та/або штраф), яку, за умовами цього договору, боржник зобов'язаний сплатити. Отже, на час початку реструктуризації за кредитним договором у боржника є заборгованість як за основною сумою боргу (кредиту та нарахованих процентів за його користування), так і неустойкою, яку в результаті проведення реструктуризації банк за самостійним рішенням може анулювати.

Аналізуючи положення вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість за прощеною неустойкою у вигляді пені або штрафу є додатковим благом платника податку.

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з абз. "д" пп.164.2.17 п.16.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податків як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаною з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної даності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладання відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З наданої Західно-Регіональним департаментом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відповіді від 25.09.2014 №2258/666/17-18-17 вбачається наступне:

1. Згідно з повідомленням від 30.11.2012 вих.№2837, яке отримане ОСОБА_1 30.11.2012, відповідно до умов додаткової угоди від 30.11.2012 №3 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Північно-Західне РУ" здійснив прощення боргу за кредитним договором від 16.05.2007 №Ф1-07/49270-73 в розмірі 23058,09 дол. США (6898,17 дол.США - заборгованість за основним боргом, 16159,92 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом). Офіційний курс НБУ станом на 30.11.2012 - 7,993грн. Таким чином, прощена сума в гривнях становить 184303,31грн. Відтак, станом на 30.11.2012 позичальник своєчасно та у повному обсязі виконав свої зобов'язання.

2. Згідно з повідомленням від 30.11.2012 вих.№2836, яке отримане ОСОБА_1 30.11.2012, відповідно до умов додаткової угоди від 30.11.2012 №3 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Північно-Західне РУ" здійснив прощення боргу за кредитним договором від 10.12.2007 №Ф1-07/49270-145 у розмірі 196727,10грн. (50819,48грн. заборгованість за основним боргом, 145907,62грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відтак, станом на 30.11.2012 позичальник своєчасно та у повному обсязі виконав свої зобов'язання.

3. Згідно з повідомленням від 30.11.2012 вих.№2838, яке отримане ОСОБА_1 30.11.2012, відповідно до умов додаткової угоди від 30.11.2012 №4 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Північно-Західне РУ" здійснив прощення боргу за кредитним договором від 15.03.2007 №Ф1-07/49270-50 у розмірі 212475,50грн. (55786,43грн. - заборгованість за основним боргом, 156689,07грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відтак, станом на 30.11.2012 позичальник своєчасно та у повному обсязі виконав свої зобов'язання.

4. Згідно з повідомленням від 30.11.2012 вих.№2839, яке отримане ОСОБА_1 30.11.2012, відповідно до умов додаткової угоди від 30.11.2012 №4 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Північно-Західне РУ" здійснив прощення боргу за кредитним договором від 25.01.2008 №435/08-МК у розмірі 134095,16грн. (49150,93грн. - заборгованість за основним боргом, 84944,23грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відтак, станом на 30.11.2012 позичальник своєчасно та у повному обсязі виконав свої зобов'язання.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації, оскільки повідомленнями від 30.11.2012 вих.№2839, від 30.11.2012 вих.№2838, від 30.11.2012 вих.№2837, від 30.11.2012 вих.№2836 Західно-Регіональний департамент ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" належним чином повідомив позивача про прощення боргу на загальну суму 727601,07грн. та відобразив суму анульованого (прощеного) боргу у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку у 2012 році.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо подальшого удосконалення адміністрування податків" від 06.12.2012 №5519-VІ (набрав чинності 01.01.2013), було внесено зміни лише щодо порядку повідомлення банком боржника про анулювання боргу, які жодним чином не впливають на суть донарахувань, оскільки положення абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України діяли з моменту його вступу в дію, тобто з 2011 року, а тому твердження позивача про те, що віднесення прощеного боргу до додаткових благ відбулося лише на підставі вказаного закону є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 23.10.2014 №, оскільки заборгованість за прощеною неустойкою у вигляді пені або штрафу є додатковим благом платника податку, яке підлягає декларуванню з відповідним його оподаткуванням, а тому воно винесене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 03.10.2014 Кузнецовською ОДПІ на адресу ОСОБА_1 надіслано запит за №780/667/17-18-17 "Про надання пояснень та їх документального підтвердження" (а.с.46), який він отримав 03.10.2014 особисто, однак позивачем не було надано жодної відповіді, документів та письмових пояснень щодо причин їх відсутності також не надано.

Підпунктом 121.1 статті 121 ПК України визначено, що у разі незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Враховуючи викладене, застосування відповідачем до позивача оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2014 № штрафу у розмірі 510,00грн. здійснено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) до Державного бюджету України судовий збір в сумі 2787,14грн. (дві тисячі сімсот вісімдесят сім гривень чотирнадцять копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.