Справа № 2а-2690/09/0870
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2009-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2009 р. Справа № 2а-2690/09/0870
16 год. 45 хв.

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуша С.М.

при секретарі Святенко А.В.

за участю представника позивача Вороніна В.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_2
до:Начальника Запорізького облавтоуправління Іванова Ігоря Євгеновича
про:на дії начальника Запорізького облавтоуправління

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Начальника Запорізького облавтоуправління Іванова Ігоря Євгеновича на дії начальника Запорізького облавтоуправління Іванова І.Є. при винесенні постанови №001212 від 14.03.2005р. про застосування до позивача фінансової санкції в розмірі 340 грн. неправомірною та скасування даної постанови, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при проведенні перевірки при винесенні постанови порушені вимоги діючого законодавства щодо порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, були порушені його права і свободи, а саме: перед проведенням перевірки державні інспектори не пред'явили документи, що дають право на перевірку - службове посвідчення, напрям, розпорядження або завдання на перевірку; йому не був виданий другий екземпляр протоколу, складений при проведенні перевірки. Також позивач вважає, що при винесенні постанови №001212 від 14.03.2005р. про стягнення з нього фінансової санкції був допущений ряд порушень чинного законодавства України: він не був сповіщений про дату і час розгляду справи і таким чином був позбавлений свого права на участь у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт; у постанові немає відомостей, що характеризують особу, що притягається до відповідальності, які мають значення при визначенні міри адміністративного стягнення; у постанові не указуються обставини, встановлені при розгляді справи, немає пояснень особи, що притягається до відповідальності, даних свідків; у постанові немає посилання на докази, підтверджуючі дане правопорушення; у постанові №001212 від 14.03.2005р. не конкретизовані норми права, на підставі яких винесено постанову. Крім того, копія винесеної постанови не була направлена позивачу, отже він був позбавлений можливості оскаржити постанову №001212 від 14.03.2005р. до органу вищого рівня у передбаченому законом порядку. Про порушення своїх прав позивач дізнався тільки 14.12.2008 року в ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції. На підставі викладеного, просить суд позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та дав пояснення в обґрунтування позову аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим справу розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

14.03.2005 р. начальником Запорізького облавтоуправління Івановим Ігорем Євгенійовичем у відсутності представника позивача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ПП ОСОБА_2 було винесено Постанову №001212 про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій в сумі 340грн. за вчинення порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: допустив порушення Правил надання послуг пасажирським автомобільним транспортом загального користування, відповідальність за яке була передбачена п.6 ст. 69 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Копія постанови № №001212 від 14.03.2005р. не була направлена позивачу, про що свідчить відсутність відмітки про дану дію на копії постанови, отриманої в ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області.

Про винесення постанови № №001212 від 14.03.2005р про стягнення фінансових санкцій в сумі 340 грн. позивач дізнався 14.12.2008р., отримавши виклик державного виконавця.

При вирішенні спору суд виходить з того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування їх службових та посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім тих рішень щодо яких встановлений інший порядок оскарження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Регулювання відносин між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами -суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень здійснюється у відповідності до приписів Закону України «Про автомобільний транспорт»№ 2344 від 05.04.2001 р. (далі за текстом -Закон № 2344).

У відповідності до ст. 5 зазначеного Закону основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний департамент автомобільного транспорту (Укравтотранс) діяв у складі Міністерства транспорту та зв'язку України і був урядовим органом державного управління у галузі автомобільного транспорту до утворення Головної державної інспекції на автомобільному транспорті згідно з Постановою Кабінету Міністрів від 3 вересня 2008 р. № 771 «Деякі питання Державної адміністрації автомобільного транспорту».

Державний департамент автомобільного транспорту (Укравтотранс) та його територіальні органи здійснювали проведення державної політики і державний контроль в цій галузі правовідносин згідно із Законом № 2344 та Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 143.

Відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою, передбаченою цим Порядком.

Пунктами 25 і 26 Порядку визначено, що справа про порушення розглядається посадовою особою органу державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єктагосподарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Як вбачається з Постанови №001212 від 14.03.2005р справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт стовно ПП ОСОБА_2 розглядалася у відсутності уповноваженого представника господарюючого суб'єкта, що постанова була прийнята без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення всупереч п.9 ч.3 ст.2 КАС України.

Окрім того, як вбачається із матеріалів адміністративної справи, оскаржувана постанова винесена щодо ПП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), але відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та Ліцензії НОМЕР_2 підприємцем є ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує адміністративний позов. Ч. 2 даної статті встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржують - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повно важень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів з адміністративної справи, як правило, утворюється і зберігається у суб'єкта владних повно важень, ч. 4 зобов'язує його подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Також ч. 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суб'єкт владних повноважень повинен подати до суду всі наявні в нього документи або матеріали, які можуть бути використані як докази в справі. Крім того, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, «що в адміністра тивних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування право мірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує адміністративний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України суб'єкт владних повноважень при прийнятті рішення повинен діяти: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в адміністративних справах щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спросту вати твердження позивача про порушення його права, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, до суду не з'явився, докази на підтвердження того, що при винесенні рішення про застосування фінансової санкції відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню підлягають задоволенню у повному обсязі, а Постанова №001212 від 14.03.2005р. такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, понесені та документально підтвердженні позивачем судові витрати підлягають присудженню з Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 17, 94, 160, 163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії начальника Запорізького облавтоуправління Іванова І.Є. при винесенні постанови №001212 від 14.03.2005р. про застосування до ОСОБА_2 фінансової санкції в розмірі 340 грн. неправомірними та скасувати постанову №001212 від 14.03.2005р. про застосування до ОСОБА_2 фінансової санкції в розмірі 340 грн.

Судові витрати у розмірі 3 грн. 40 коп. присудити з Державного бюджету.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова , якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а у разі складання постанови в повному обсязі -з дня складання в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 30 червня 2009 року.

Суддя С.М. Каракуша