Справа № 815/550/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/550/15
УХВАЛА

25 березня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., судді Токмілової Л.М., судді Харченко Ю.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Південної митниці Міндоходів про визнання бездіяльності протиправною та повернення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, Південної митниці Міндоходів про визнання протиправною бездіяльності щодо неповернення коштів у сумі 37 810, 00 доларів США, вилучених згідно протоколів про порушення митних правил №0624/50003/01 та №0041/50000/02; повернення з Державного бюджету України коштів у сумі 37 810, 00 доларів США, відповідно до вступивши в силу рішень Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2002 року та від 26.06.2002 року по справі №7-46/2002 з Державного бюджету України.

У судове засідання, призначене на 25 березня 2015 року позивач не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, 16 лютого 2015 року через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 31).

Представник відповідача - Південної митниці Міндоходів у судове засідання також не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, заслухавши думку представника відповідача -Державної казначейської служби України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як встановлено судом, позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19 грудня 2001 року інспекторами митного посту Одеса-Аеропорт стосовно нього складено протокол про порушення митних правил, відповідно до якого при здійсненні митного контролю в ручній поклажі було виявлено незадекларовану іноземну валюту у розмірі 37 810, 00 доларів США. За результатами оскарження вказаного протоколу, постановою Малиновського районного суду м. Одеси по справі №7-46/2002 позивача зобов'язано сплатити штраф за порушення митних правил у сумі 140 грн., а предмети порушення митних правил (37 810, 00 доларів США) повернуто.

Листом Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2013 року №1066/13 вих. позивача повідомлено про те, що згідно обліково-статистичної картки, справу №7-46/2002 розглянуто 05 листопада 2002 року, а 10 грудня 2002 року рішення суду направлено до Чорноморської регіональної митниці для виконання.

Проте, як посилається позивач Чорноморською регіональною митницею та її правонаступниками рішення суду по справі №7-46/2002 по теперішній час не виконано та кошти позивачеві не повернуто.

Судом встановлено, що з огляду на неповернення позивачеві вилучених у нього коштів (37 810, 00 доларів США) останній звертався до Південної митниці Міндоходів.

Листом Південної митниці Міндоходів від 20 вересня 2013 року №3.1/1.1-11/5435/Б-31 позивачу повідомлено, що іноземну валюту у сумі 37 810, 00 доларів США, затриману згідно протоколу про порушення митних правил №641/50003/01, перераховано Одеською митницею Державної митної служби України до Державного бюджету України за платіжним дорученням №1126 від 01.07.2005 року, у зв'язку із закінченням терміну зберігання, передбаченого ст. 257 ЦК України. Також з приводу зазначеного питання позивачу було запропоновано звернутись до Державної казначейської служби України.

26 серпня 2014 року позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою щодо виконання рішення судів та повернення на його користь коштів у сумі 37 810, 00 доларів США з Державного бюджету України.

09 жовтня 2014 року позивачу надано відповідь Державної казначейської служби України за №5-13/6363-22810, згідно якої роз'яснено порядок повернення коштів з державного бюджету, що надійшли в результаті конфіскації іноземної валюти, а саме вказано, що згідно з п. 22 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, йому необхідно подати до Казначейства:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунку, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Таким чином, позивачу повідомлено, що для вирішення питання щодо повернення валюти з Державного бюджету України йому необхідно звернутись із вищевказаними документами до Державної казначейської служби України.

Однак, вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо неповернення коштів у сумі 37 810, 00 доларів США з Державного бюджету України, позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 КАС України).

В адміністративному позові позивач посилається на те, що строки встановлені ст. 99 КАС України ним не пропущено, оскільки вважає, що предметом даного спору є бездіяльність відповідача - Державної казначейської служби України щодо невідшкодування на його користь коштів у сумі 37 810, 00 доларів США за заявою від 26 серпня 2014 року, відповідь на яку надано у жовтні 2014 року.

Розглянувши вищенаведені доводи позивача з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку перебіг строку звернення позивача до суду розпочався не з моменту отримання ним вищенаведених відповідей Південної митниці Міндоходів від 20 вересня 2013 року №3.1/1.1-11/5435/Б-31 (а.с. 12) та Державної казначейської служби України від 09 жовтня 2014 року за №5-13/6363-22810 (а.с.13), а з моменту виникнення у позивача права на повернення вилучених у нього за порушення митних правил коштів у сумі 37 810, 00 доларів США, оскільки зі змісту адміністративного позову, не слідує те, що позивач дізнався про порушення своїх прав щодо неповернення йому конфіскованих коштів у сумі 37 810, 00 доларів США, у зв'язку з отриманням останніх відповідей.

Позивач порушив питання про повернення з Державного бюджету України коштів у сумі 37 810, 00 доларів США, вилучених згідно протоколів про порушення митних правил №0624/50003/01 та №0041/50000/02, посилаючись на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2002 року, яке 10 грудня 2002 року направлено до Чорноморської регіональної митниці на виконання, проте до суду звернувся лише 22 січня 2015 року.

При цьому, в адміністративному позові зазначено, що позивач звернувся до відповідача - Південної митниці Міндоходів лише у серпні 2013 року, а до Державної казначейської служби України ще через рік - 26 серпня 2014 року.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Натомість, в своєму позові позивач не зазначив про причини пропуску ним строку звернення до суду та не просив поновити пропущений строк.

При цьому, з матеріалів справи також не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та його поновлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Тобто, застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є обов'язковим, відтак, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 24, 99, 100, 155, 160, 162, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Південної митниці Міндоходів про визнання бездіяльності протиправною та повернення коштів - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Глуханчук

Суддя Л.М. Токмілова

Суддя Ю.В. Харченко