Справа № 826/1792/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2015 року 16:45 № 826/1792/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «БК «Будімперія»
до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Будімперія» з позовом до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому позивач просить:

- визнати неправомірною бездіяльність ДПІ щодо не перенесення до електронної бази податкової звітності показників ТОВ «БК «Будімперія» з податку на додану вартість, а саме відсутність заборгованості в розмірі 54 327,27 грн.;

- зобов'язати ДПІ перенести до електронної бази податкової звітності показники ТОВ «БК «Будімперія» з ПДВ, а саме - відсутність заборгованості в розмірі 54327,27 грн.

Позивач по суті зазначає, що внаслідок прийняття низки судових рішень, вказана заборгованість відсутня. Однак, ДПІ продовжує враховувати вказану заборгованість у своїх базах даних, що позивач вважає протиправним та просить задовольнити позов. Про наявність вказаної заборгованості, як зазначено у позові, позивач дізнався у зв'язку із складанням 21.01.2015 р. акту звірки з ДПІ.

ДПІ проти позову заперечує та зазначає, що вищевказана заборгованість сформована у зв'язку з прийняттям відносно позивача податкових повідомлень-рішень від 07.04.2010 р. № /3, від 25.05.2011 р. № , № від 12.07.2011 р.

Як зазначає ДПІ, позивач оскаржив вказані рішення лише наприкінці 2014 року. Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2014 р. у справі № 826/18254/14, яка не оскаржувалась, встановлено, що до листопада 2014 року вказані рішення не оскаржувались. Відповідно до зазначеної ухвали позовну заяву позивача залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Що стосується судових рішень, на які посилається позивач, ДПІ звертає увагу, що вказані судові рішення стосувалися оскарження інших податкових повідомлень-рішень, прийнятих пізніше, та стягнення податкового боргу. Щодо останнього, ДПІ зазначає, що позов ДПІ було задоволено, кошти стягнуто, але надалі рішення суду скасовано та в іншій справі було ухвалено постанову суду про повернення коштів. Однак, на думку ДПІ, наведене не спростовує самого факту наявності зобов'язань, які виникли у зв'язку з прийняттям первинних ППР, які не скасовані та є чинними.

Одночасно ДПІ звертає увагу, що відповідно до положень п. 131.2., 131.3. ПК України заборгованість погашається в порядку черговості її виникнення у зв'язку з чим поточні платежі зараховуються в погашення заборгованості, що виникла раніше, вчинення дій щодо чого не залежить від призначення платежу, визначеного у платіжному дорученні.

Таким чином ДПІ вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

У судовому засіданні 20.03.2015 р. на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається (надалі разом - перший епізод), що за податковим повідомлення-рішенням від 07.04.2010 р. № /3 (а.с. 131), позивачу донараховано штрафні санкції у розмірі 36 017,74 грн. (ПДВ). Вказані зобов'язанні відображені у картці особового рахунку станом на 28.10.2010 р. Із змісту вказаного рішення вбачається, що воно прийнято на підставі акту перевірки від 06.03.2009 р. № 436/15-220.

За податковим повідомлення-рішенням від 25.05.2011 р. № (а.с. 117) позивачу донараховано штрафні санкції у розмірі 13 009,87 (ПДВ). Вказані зобов'язанні відображені у картці особового рахунку станом на 22.07.2011 р. рішення прийнято на підставі акту перевірки від 25.05.2011 р. № 486/15-220. Штрафні санкції застосовано у зв'язку із затримкою сплати на 29 календарних днів сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 130 098,68 грн.

За податковим повідомлення-рішенням від 12.07.2011 р. № (а.с. 118) позивачу донараховано штрафні санкції у розмірі 5 775,98 грн. (ПДВ). Рішення прийнято на підставі акту перевірки від 25.05.2011 р. № 486/15-220. Вказані зобов'язанні відображені у картці особового рахунку станом на 22.07.2011 р. Штрафні санкції застосовано у зв'язку із затримкою на 57 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 28879,89 грн.

Загальна сума зобов'язань по сказаним рішенням складає 54 803,59 грн.

Зобов'язання за вказаними рішеннями, як вбачається з картки особового рахунку, погашалися за рахунок поточної сплати податкових зобов'язань.

Між тим, що стосується власне суми зобов'язань у розмірі 54 327,27 грн. (надалі разом - другий епізод), Київським апеляційним адміністративним судом у постанові від 07.08.2012 р. у справі № 826/2142/12/2670 за позовом ДПІ до ТОВ «БК «Будімперія» про стягнення податкового боргу з ПДВ у розмірі 54 327,27 грн. встановлено, що 21 вересня 2011 року службовими особами ДПІ у Святошинському районі м. Києва було проведено перевірку дотримання ТОВ "БК "Будімперія" вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установ банку по податку на додану вартість за 2010-2011 роки, якою було встановлено порушення ТОВ "БК "Будімперія" строків сплати податкових зобов'язань по податку на додану вартість, передбачених п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ Податкового кодексу України.

За результатами вказаної перевірки відповідачем було складено акт від 21.09.2011 року № 2429/15-23500202 (а.с. 21), на підставі якого останнім прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.09.2011 року № та № , які були отримані ТОВ "БК "Будімперія" 04.10.2011 року.

У зв'язку з несплатою ТОВ "БК "Будімперія" в установлені строки узгодженої суми податкового зобов'язання, ДПІ у Святошинському районі м. Києва було направлено податкову вимогу форми "Ю" від 07.09.2011 року № 2405.

Як зазначено у вищезгаданій постанові КААС, 19.08.2011 року відповідач подав позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 73 458,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1072 від 19.08.2011 року відповідач перерахував до бюджету податок у розмірі 73 460,00 грн., призначення платежу "ПДВ за липень 2011 року".

08 вересня 2011 року відповідачем було подано позивачу уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість № , за яким задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 8 459,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1160 від 06.09.2011 року відповідач перерахував до бюджету податок у розмірі 8 730,24 грн., призначення платежу "ПДВ за липень 2011 року донараховано - 8 459,00 грн., штраф - 254,00 грн., пеня - 17,24 грн.

19 вересня 2011 року відповідач подав позивачу декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 35 387,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1237 від 22.09.2011 року відповідач перерахував до бюджету податок у розмірі 35 500,00 грн., призначення платежу "ПДВ за серпень 2011 року".

19 жовтня 2011 року відповідач подав позивачу декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 5 930,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1353 від 19.10.2011 року відповідач перерахував до бюджету податок у розмірі 6 000,00 грн., призначення платежу "ПДВ за вересень 2011 року".

17 листопада 2011 року відповідач подав позивачу декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 11 804,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1492 від 29.11.2011 року відповідач перерахував до бюджету податок у розмірі 11 804,00 грн., призначення платежу "ПДВ за жовтень 2011 року".

16 грудня 2011 року відповідач подав позивачу декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 12 176,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1533 від 20.12.2011 року відповідач перерахував до бюджету податок у розмірі 12 200,00 грн., призначення платежу "ПДВ за листопад 2011 року".

З огляду на викладене, колегія суддів КААС дійшла висновку про відсутність з боку відповідача порушення щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань у строк, встановлений законом, та у сумах, самостійно узгоджених у відповідних податкових звітностях.

Крім цього, колегія суддів КААС звернула увагу на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.07.2012 року по справі № 2а- 2676/12/2670 з якої вбачається, що позивачем було дотримано граничний строк сплати податку на додану вартість за липень, серпень 2011 року.

Згідно із зазначено постановою КААС від 07.08.2012 р. постанову ОАС м. Києва від 25.04.2012 р. скасовано. У задоволенні позову про стягнення податкового боргу відмовлено.

Слід зазначити (надалі - третій епізод), що у справі № 2а- 2676/12/2670 за позовом ТОВ "БК "Будімперія" до ДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 20 січня 2012 року та № від 19 січня 2012 року, ОАС м. Києва ухвалено вищезгадану постанову від 24.07.2012 р., яка залишена без змін згідно з ухвалою КААС від 25.10.2012 р. та якою задоволено позов ТОВ «БК «Будімперія». Визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва № від 20 січня 2012 року, № від 19 січня 2012 року.

Судом у рішенні по вказаній справі встановлено, що 19 січня 2012 року ДПІ у Святошинському районі м. Києва було проведено перевірку своєчасності подання ТОВ "БК "Будімперія" платіжних доручень до установ банку по податку на додану вартість, за результатами якої було складено акт № 105/15-23500202 від 19.01.2012 р.

Перевіркою було встановлено порушення ТОВ "БК "Будімперія"строків сплати податкових зобов'язань по податку на додану вартість, передбачених пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, зокрема:

- податкові зобов'язання, нараховані згідно Декларації з ПДВ № від 19.08.2011р., строком сплати 30.08.2011 року, було сплачено: в сумі 35 500,00 грн. - 23.09.2011р., із затримкою в 24 календарних дні; в сумі 6 000,00 грн. - 19.10.2011р., із затримкою в 50 календарних днів;

- податкові зобов'язання, нараховані згідно "невизначеного документа" від 31.08.2011р. в сумі 1 458,45 грн., строком сплати 30.08.2011р., було сплачено 29.11.2011р., із затримкою в 91 календарний день;

- податкові зобов'язання, нараховані згідно Декларації з ПДВ № від 19.09.2011р., строком сплати 30.09.2011р., було сплачено: в сумі 9 870,15 грн. - 29.11.2011р., із затримкою в 60 календарних днів; в сумі 12 200,00 грн. - 20.12.2011р., із затримкою в 81 календарний день.

Як встановлено під час розгляду вищенаведеної справи, 20 січня 2012 року на підставі Акту перевірки, ДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ш"№ , яким позивачу за затримку на 35 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 35 500,00 грн. на підставі статті 126 Податкового кодексу України було нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% від сум прострочених грошових зобов'язань, що становить 3 550,00 грн.

19 січня 2012 року, на підставі вказаного Акту перевірки, ДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № , яким позивачу за затримку на 91 календарний день сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 29 528,60 грн. на підставі статті 126 Податкового кодексу України було нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20% від сум прострочених грошових зобов'язань, що становить 5 905,72 грн.

Судом у вищезазначеному рішенні встановлено, що 19.08.2011р. позивачем було подано до ДПІ податкову декларацію з ПДВ за липень 2011 року, в якій було розраховано суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 73 458,00 грн. (рядок 25 податкової декларації).

Зазначений розмір податкового зобов'язання було повністю сплачено позивачем до бюджету платіжним дорученням № 1072 від 19 серпня 2011 року на суму 73 460,00 грн., де в призначенні платежу записано "податок на додану вартість за липень 2011 року нараховано та перераховано повністю, термін сплати 28.08.2011 р.".

19.09.2011р. позивачем було подано до ДПІ у Святошинському районі м. Києва податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2011 року, в якій було розраховано суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 35 387,00 грн. (рядок 25 податкової декларації).

Зазначений розмір податкового зобов'язання було повністю сплачено позивачем до бюджету платіжним дорученням № 1237 від 22 вересня 2011 року (проведено банком 23 вересня 2011 року) на суму 35 500,00 грн., де в призначенні платежу записано "податок на додану вартість за серпень 2011 року нараховано та перераховано повністю, термін сплати 29.09.2011 р.".

Суд дійшов до висновку, що позивачем було дотримано граничний строк сплати податку на додану вартість за липень, серпень 2011 року.

Окрім того, (надалі - четвертий епізод) постановою ОАС м. Києва від 09.07.2013 р. у справі № 826/5832/13-а за позовом ТОВ «БК «Будімперія» до ДПІ про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 23.05.2012 №002031502, від 10.09.2012 №, від 27.03.2013 №, №, яка не оскаржувалась сторонами, позов товариства задоволено. Визнано протиправними та скасовані зазначені податкові повідомлення-рішення.

Суд під час розгляду зазначеної справи встановлено, що відповідачем проведено перевірки дотримання позивачем вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установ банку за 2012р. зі сплати ПДВ, за результатами яких складено акти від 23.05.2012 №1450/15-23500202, від 10.09.2012 №1864/15-23500202, від 27.03.2013 №396/15-23500202 та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Суд в контексті наведеного встановлено, що згідно з поданими позивачем податковими деклараціями з ПДВ, позивачем задекларовано наступні податкові зобов'язання з ПДВ: уточнюючий розрахунок за липень 2011р. (від 08.09.2011 №) на суму 8459 грн. основного платежу та 254 грн. самостійно нарахованого штрафу; за серпень 2011р. (від 19.09.2011 №) на суму 35387 грн., за вересень 2011р. (від 19.10.2011 №) на суму 5930 грн.

За висновком суду у зазначеній справі вказані податкові зобов'язання позивач сплатив своєчасно і в повному обсязі, згідно платіжних доручень від 06.09.2011 №1160 на суму 8730,24 грн., від 22.09.2011 №1237 на суму 35500 грн., від 19.10.2011 №1353 на суму 6000 грн. Водночас судом встановлено, що задекларовані позивачем податкові зобов'язання з ПДВ наступних звітних періодів: жовтень 2011р. - 11804 грн., листопад 2011р. - 12176 грн., грудень 2011р. - 5663 грн., були сплачені також своєчасно та в повній мірі, згідно платіжних доручень від 29.11.2011 №1492 на суму 11804 грн., від 20.12.2011 №1533 на суму 12200 грн., від 27.01.2012 №29 на суму 5700 грн.

Судом при розгляді зазначеної справи також встановлено, що згідно з поданою позивачем податковою декларацією з ПДВ за березень 2012р. від 19.04.2012 № позивачем задекларовано до сплати ПДВ у сумі 40227 грн. Вказане податкове зобов'язання позивач сплатив своєчасно і в повному обсязі, згідно платіжного доручення від 27.04.2012 №332 на суму 40300 грн. Водночас судом встановлено, що задекларовані позивачем податкові зобов'язання з ПДВ наступних звітних періодів: січень 2012р. - 3843 грн., лютий 2012р. - 16589 грн., були сплачені також своєчасно та в повній мірі, згідно платіжних доручень від 22.02.2012 №91 на суму 3850 грн., від 21.03.2012 №187 на суму 17000 грн.

Крім того, під час розгляду зазначеної справи встановлено, що згідно з поданими позивачем податковими деклараціями з ПДВ, останнім задекларовано наступні податкові зобов'язання з ПДВ: за жовтень 2012р. (від 19.11.2012 №) на суму 23275 грн., за листопад 2012р. (від 18.12.2012 №) на суму 21538 грн., за грудень 2012р. (від 17.01.2013 №) на суму 98180 грн. Вказані податкові зобов'язання позивач сплатив своєчасно і в повному обсязі, згідно платіжних доручень від 26.11.2012№1086 на суму 23300 грн., від 28.12.2012 №1134 на суму 21550 грн., від 29.01.2013 №22 на суму 98180 грн.

Як встановлено у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 р. у справі № 826/9851/13-а за позовом ТОВ «БК «Будімперія» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.09.2011 року № та № , які згадуються у судових рішеннях за другим епізодом, а також про стягнення з ДПІ суму 54 327,27грн., працівниками відповідача проведено перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установ банку позивачем за 2010 -2011 роки. За результатами перевірки відповідачем складено акт від 21.09.2011 року № 2429/15-23500202. (а.с.121)

Під час проведення документальної перевірки перевіряючим встановлено порушення строків погашення узгоджених податкових зобов'язань по податку на додану вартість.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.09.2011 року № яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України за затримку на 111 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 39 491,00грн. зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 7 898,20грн. за платежем податок на додану вартість; № яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України за затримку на 20 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 27 028,24грн. зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2 702,82грн. за платежем податок на додану вартість.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 16 грудня 2011 року позивач подав до ДПІ декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет в розмірі 12 176,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1533 від 20.12.2011 року позивач перерахував до бюджету податок у розмірі 12 200,00 грн., призначення платежу "ПДВ за листопад 2011 року".

17 листопада 2011 року позивач подав відповідачу декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 11 804,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1492 від 29.11.2011 року позивач перерахував до бюджету податок у розмірі 11 804,00 грн., призначення платежу "ПДВ за жовтень 2011 року".

19 жовтня 2011 року позивач подав відповідачу декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 5 930,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1353 від 19.10.2011 року позивач перерахував до бюджету податок у розмірі 6 000,00 грн., призначення платежу "ПДВ за вересень 2011 року.

19 вересня 2011 року позивач подав відповідачу декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 35 387,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1237 від 22.09.2011 року позивач перерахував до бюджету податок у розмірі 35 500,00 грн., призначення платежу "ПДВ за серпень 2011 року.

08 вересня 2011 року позивач подав відповідачу уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість № , за яким задекларував суму до сплати у бюджет у розмірі 8 459,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1160 від 06.09.2011 року позивач перерахував до бюджету податок у розмірі 8 730,24 грн., призначення платежу "ПДВ за липень 2011 року донараховано - 8 459,00 грн., штраф - 254,00 грн., пеня - 17,24 грн.

19.08.2011 року позивач подав до ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість № , за якою задекларував суму до сплати у бюджет в розмірі 73 458,00 грн. Згідно платіжного доручення № 1072 від 19.08.2011 року позивач перерахував до бюджету податок у розмірі 73,460,00 грн., призначення платежу "ПДВ за липень 2011 року".

Таким чином, як дійшов висновку суд апеляційної інстанції, позивачем перераховувались до бюджету податкові зобов'язання у строк, встановлений законом та у розмірах, самостійно узгоджених у відповідних податкових звітностях.

Крім того, як зазначено у постанові суду апеляційної інстанції, з матеріалів справи вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2012 р. у справі № 2а-2142/12/2670 стягнуто з TOB "БК "Будімперія" кошти в розмірі 54327 грн. 27 коп.

Так, 14.06.2012 р. за № 29/19-149 ДПІ у Святошинському районі м. Києва надало АТ "Брокбізнесбанк" платіжну вимогу про стягнення з ТОВ "БК "Будімперія" 54327,27 грн. згідно рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2012 р. у справі № 2а-2142/12/2670.

Вказані кошти були списані з поточного рахунку Позивача, що підтверджується платіжною вимогою № 29/19-149 від 14 червня 2012 р., проведено банком 19 червня 2012р.

Разом з тим, як зазначив суд апеляційної інстанції, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2012 р. у справі № 2а-2142/12/2670 було скасовано вказану постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та відмовлено ДПІ у Святошинському районі м. Києва у стягненні з Позивача 54327,27 грн.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 р. у справі № 826/9851/13-а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2014 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.09.2011 року № та № . Стягнути з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві 54 327,27 грн.

Позивачем зазначається, що вказані кошти йому повернуто.

З картки особового рахунку позивача вбачається, що вказана сума йому повернута 17.01.2015 р. (а.с. 69). З урахуванням переплати у розмірі 433,59 грн. визначена і недоїмка у розмірі 53893,68 грн.

Окрім цього, 29.10.2014 р. ОАС м. Києва ухвалено постанову у справі № 826/13668/14 за позовом ТОВ «БК «Будімперія» до ДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 лютого 2014 року № і № , від 11 серпня 2014 року № 1773-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11 серпня 2014 року № 160/26-57-25-01-10, яка залишена без змін згідно з ухвалою КААС від 20.01.15 р.

Під час розгляду зазначено справи судом було встановлено, що 26.02.2014р. на підставі акта перевірки від 26.02.2014р. № 464/26-57-15-01-20, у зв'язку з порушенням граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, на підставі ст. 126 ПК України, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20% від суми податкового боргу - 75979,15 грн., що становить 15195,83 грн., а також податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% від суми податкового боргу - 21916,90 грн., що становить 2191,69 грн.

В подальшому, у зв'язку з наявністю у ТОВ "БК "Будімперія" податкового боргу відповідачем винесено та надіслано позивачу податкову вимогу від 11.08.2014р. № 1773-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11.08.2014р. № 160/26-57-25-01-10.

У постанові суду зазначено, що не зважаючи на вимогу суду, всупереч вимогам ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 КАС України, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження існування у позивача суми податкового боргу у розмірі 91174,98 грн. (75979,15 грн. + 15195,83 грн.) та підстав виникнення такого боргу, а також доказів на підтвердження складання та надсилання позивачу акту перевірки від 26.02.2014р. № 464/26-57-15-01, який став підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження існування у позивача суми податкового боргу станом на 10.08.2014р., як зазначено в оскаржуваній податковій вимозі від 11.08.2014р. № 1773-25, у розмірі 26350,32 грн. та підстав виникнення такого боргу.

Судом у постанові зазначено, що всупереч вимогам КАС України відповідачем не спростовано жодних тверджень та обґрунтувань, викладених позивачем у позовній заяві.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відсутність з боку позивача порушення податкового законодавства щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань у строк, встановлений законом, та у сумах, самостійно узгоджених у відповідних податкових звітностях, у зв'язку з чим накладення штрафних санкцій та винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу є необґрунтованими та безпідставними.

Як зазначено у вищезазначеній постанові ОАС м. Києва, за таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 лютого 2014 року № і № , податкової вимоги від 11 серпня 2014 року № 1773-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11 серпня 2014 року № 160/26-57-25-01-10.

Вирішуючи у зв'язку з наведеним спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У взаємозв'язку з наведеним, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Для встановлення обставин, зазначених у частині першій цієї статті, у судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, досліджуються письмові та речові докази, у тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів (ч. 2 ст. 138 КАСУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86 КАСУ). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86 КАСУ).

В даному випадку, як вже зазначалося, позивач просить визнати неправомірною бездіяльність ДПІ щодо не перенесення до електронної бази податкової звітності показників позивача з ПДВ, а саме відсутність заборгованості в розмірі 54327,27 грн., а також просить зобов'язати перенести ці показники про відсутність заборгованості.

В контексті наведеного слід зазначити, що з даних картки особового рахунку позивача вбачається, що сума ПДВ у розмірі 54327,27 грн. сформована підсумком, як загальна заборгованість станом на 31.12.2011 р., та складається з 53 827,87 грн. недоїмки та 499,40 грн. пені (а.с. 96).

До цього відповідні показники формувалися та динамічно змінювались з урахуванням самостійного визначення позивачем зобов'язань за попередні періоди, у т.ч. з 2010 року, їх сплати, донарахувань податкових зобов'язань податковим органом, нарахуванням пені.

Вказана сума списана з банківського рахунку позивача в погашення заборгованості 19.06.2012 р. та врахована у зменшення заборгованості.

З картки особового рахунку позивача вбачається, що з урахуванням повернутої 17.01.2015 р. суми у розмірі 54 327,27 грн., наявної переплати на початок 2015 року у розмірі 433,59 грн., визначення станом на 17.01.2015 р. недоїмки у розмірі 53893,68 грн., а також подальшого нарахування з початку 2015 року поточних зобов'язань, їх сплати, донарахування пені, станом на 01.03.2015 р. сума заборгованості склала 53888,07 грн., пеня 84,65 грн., загальна заборгованість - 53972,72 грн.

З наведеного у сукупності вбачається, що сума заборгованості з ПДВ у розмірі 54327,27 грн. сформувалася у т.ч. з урахуванням податкових зобов'язань, самостійно визначених позивачем, а також з урахуванням штрафних, визначених ДПІ згідно податкових повідомлень-рішень від 07.04.2010 р. № /3, від 25.05.2011 р. № , від 12.07.2011 р. № (ППР зазначені за першим епізодом), які у свою чергу погашалися за рахунок поточних надходжень з урахування положень ст. 131 ПК України та п. 87.9. ПК України згідно з якими у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Наведене у свою чергу призводило до погашення поточних зобов'язань вже за рахунок наступних платежів, що, відповідно, впливало на своєчасність погашення таких зобов'язань.

При цьому, суд враховує, що протягом вказаних періодів показники оперативного обліку динамічно змінювались враховуючи також самостійне декларування зобов'язань позивачем, погашення заборгованості та нарахування пені.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до ОАС м. Києва лише 21 листопада 2014 року. У той же час, ухвалою суду від 19.12.2014 р. у справі № 826/18254/14 позовну заяву позивача залишено без розгляду на підставі ст. 100 КАС України у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. З письмової інформації, наданої головуючим суддею у вказаній справі, вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 31.12.2014 р.

Таким чином, зазначені податкові повідомлення-рішення є чинними.

Враховуючи те, що до зазначеного часу вказані рішення не оскаржувались, а визначені в них податкові зобов'язання в силу положень п/п. 5.2.1. Закону № 2181-III від 21 грудня 2000 року та п. 56.17 ПК України є узгодженими, але не були сплачені відповідно до положень абз. 3 п/п. 5.3.1 Закону № 2181-III від 21 грудня 2000 року та п. 57.3. ПК України то, відповідно до положень п. 5.4.1. Закону № 2181 та п/п. 14.1.175. ПК України вказані суми набули статусу податкового боргу, а відтак повинні були бути відображені у складі заборгованості позивача на підставі вищезгаданих податкових повідомлень-рішень, у т.ч. станом на 31.12.2011 р.

При цьому суд враховує, що у судових рішеннях по справам, на які посилається позивач та які стосуються надалі прийнятих ППР, податкові повідомлення рішення від 07.04.2010 р., від 25.05.2011 р., від 12.07.2011 р. не оцінювались, як і власне обставини нарахування за цими рішеннями штрафних санкцій та, відповідно, не оцінювались обставини нарахування зобов'язань та їх сплати за періоди, за які нараховані штрафні санкції, визначені зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями (за першим епізодом). При цьому, із вищенаведеного вбачається, що всі наступні ППР, на судові рішення щодо яких посилається позивач, прийняті пізніше та відносно інших періодів, ніж ППР від 07.04.2010 р., від 25.05.2011 р., від 12.07.2011 р. У зв'язку з цим, обставини, встановлені зазначеними рішеннями, не впливають на оцінку обставин формування показників оперативного обліку, який формувався на підставі зазначених податкових повідомлень-рішень від 07.04.2010 р., від 25.05.2011 р., від 12.07.2011 р.

В контексті наведеного слід додати, що відповідно до положень ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Враховуючи наведене, а також положення Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, яка затверджена наказом ДПА України від 18 липня 2005 р. N 276 (п. 4.3., 11.1., 11.4.), та положення Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міндоходів України від 05.12.2013 № 765, до функцій податкового органу належить врахування в оперативному обліку платника податків зобов'язань, визначених за ППР від 07.04.2010 р., від 25.05.2011 р., від 12.07.2011 р., що в даному випадку і було правомірно виконано податковим органом.

Враховуючи наведене та за наявності чинних ППР від 07.04.2010 р., від 25.05.2011 р., від 12.07.2011 р., згідно яких сформовані дані оперативного обліку позивача, у суду відсутні підстави для висновку про протиправне формування ДПІ даних оперативного обліку позивача станом на 31.12.2011 р. на підставі вказаних рішень та, відповідно, відсутні підстави для висновку про відсутність заборгованості, що сформована на підставі та з урахуванням вказаних ППР та відсутні підстави для висновку про наявність у ДПІ обов'язку вносити до баз даних ДПІ відомості про відсутність заборгованості.

Беручи до уваги наведене у сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки судом не встановлено порушень податкового законодавства з боку ДПІ в контексті заявлених позовних вимог. Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін