Справа № 183/773/15
Суддя: Березюк В. В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/773/15
№ 2-а/183/62/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

16.03.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої - судді Березюк В.В.,

за участю секретаряТен І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністраціїДніпропетровської області про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

10.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністраціїДніпропетровської області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі меншому ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - «Закон»), а також стягнути з відповідача недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 5 990,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані правом позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому Законом в редакції, відновленої згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, а також тим, що Кабінетом Міністрів України не приймались нормативно-правові акти щодо встановлення на 2014 рік іншого розміру щорічної допомоги на оздоровлення на виконання п. 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік».

Відповідач в своїх письмових поясненнях заперечував проти позову та посилаючись на Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 (надалі - «Постанова КМУ»), Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначає, що положення ст. 48 Закону застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджету на 2014 рік і позивачу у 2014 році було правильно нарахована та виплачена щорічна допомога на оздоровлення згідно Постанови КМУ у розмірі 100,00 грн. Також відповідач зазначає про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду та просить відмовити у позові.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, а тому, у відповідності до ст. 122 КАС України, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягаєзадоволенню, виходячиз наступних підстав.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.6).Виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 Закону, за 2014 рік здійснено відповідачем 19 вересня 2014 року розмірі 100,00 грн. на підставі Постанови КМУ (а.с.5 на обороті).

Дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії в розмірі, меншому ніж встановлено Законом, є протиправними з огляду на наступне.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України №107-VІ від 28.12.2007 року "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 48 Закону викладено в наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Вказаний закон набрав чинності з 01 січня 2008 року. Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22.05.2008 року визнано неконституційним, зокрема, п. 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28.12.2007 року щодо викладення положень ст. 48 Закону в новій редакції, а отже поновила свою дію первісна редакція ст. 48 Закону, яка діяла до внесення цих змін. В подальшому зміни у вказану норму не вносились, її дія не зупинялась.

Однак, відповідно до п. 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що у 2014 році норми і положення,зокрема, ст. 48 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Проте, з 22 травня 2008 року по теперішній час нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України щодо встановлення розмірів виплат щорічної допомоги на оздоровлення особам, визначеним Законом, не приймалися.Тобто Кабінетом Міністрів України у відповідних роках, у тому числі і в 2014 році, таке право використано не було, а тому вказана норма Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не підлягає застосуванню під час визначення розміру виплат, передбачених ст. 48 Закону.

Отже, відповідно до абз. 4 ч. 4, ч. 7 ст. 48 Закону в редакції, відновленої згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії повинна виплачуватися у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.Оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата у 2014 році встановлена у розмірі 1 218,00 грн., то щорічна допомога на оздоровлення, яка повинна була бути виплачена позивачу, складає 6 090,00 грн.

Застосування ж відповідачем положень Постанови КМУ при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення є неправомірним, оскільки, по-перше, зазначена Постанова КМУ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, суперечить положенням ст. 48 Закону, а по-друге, зазначену Постанову КМУ не можна розглядати як нормативно-правовий акт, направлений на реалізацію вищезазначених положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», оскільки її було прийнято у 2005 році і не може бути застосовано до спірних правовідносин у поточному бюджетному році.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином,судприходить до висновку, що у 2014 році при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач повинен був керуватися приписами ст. 48 Закону.

Відсутність грошових коштів на виплату допомоги на оздоровлення в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання цієї допомоги. Закон не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи те, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та поклала виконання цього обов'язку на органи соціального захисту населення за місцем проживання позивача, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причин.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги, пред'явлені за 2014 рік, є правомірними та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі меншому ніж встановлено ст. 48 Закону та стягнення з відповідача недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік урозмірі 5 990,00 грн., з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат в сумі 100,00 грн.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про пропуск позивачем встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до адміністративного суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачубула виплачена допомога на оздоровлення у вересні 2014 року, а звернувся останній до суду у лютому 2015 року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 9, 71, 122, 158, 160 - 163КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позовОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та стягнення коштів- задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі меншому ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (адреса: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, 12, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 990,00 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто грн. 00 коп.).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя В.В. Березюк