Справа № 825/1741/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Київ К/800/52016/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Козелецьке автотранспортне підприємство 17440" на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Козелецьке автотранспортне підприємство 17440" до Козелецької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство "Козелецьке автотранспортне підприємство 17440" звернулось до суду з позовом до Козелецької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення від 19.04.2013 №16 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю рішення від 19.04.2013 №16 як такого, що прийнято на підставі помилкових висновків акту перевірки щодо порушення позивачем вимог законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності при видачі застрахованій особі, яка відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, лікарняного листа на весь період санаторного лікування.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Козелецьке автотранспортне підприємство 17440" із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані рішення та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Козелецькою міжрайонною виконавчою дирекцією Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено планову перевірку публічного акціонерного товариства «Козелецьке автотранспортне підприємство 17440» з питань правильності нарахування, обліку та використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт перевірки від 04.04.2013.

Перевіркою встановлено порушення позивачем порядку використання коштів Фонду, а саме: при нарахуванні та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності №661277, виданого ОСОБА_2 з 02.02.2012 по 11.02.2012 (оплачений 21.03.2012), невірно визначено кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді для розрахунку середньоденної заробітної плати, чим порушено абзац 2 пункту14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 105,48 грн.; санаторно-курортна путівка №320369 до санаторію «Рубін» терміном з 22.10.2012 по 12.11.2012 була видана застрахованій особі - ОСОБА_3, не в період відпустки, а на весь період санаторно-курортного лікування з 22.10.2012 по 12.11.2012 - застрахованою особою одержано листок непрацездатності №662688, що призвело до неправомірного використання страхових коштів у вигляді частини вартості путівки за мінусом часткової доплати на суму 3847,20 грн. (повна вартість путівки 4809,00 грн. при частковій сумі доплати 961,80 грн.), що є порушенням пункту 4.2 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 №12 (далі - Порядок №12).

На підставі акту перевірки від 04.04.2013 відповідачем прийнято рішення від 19.04.2013 №16 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, згідно з яким підлягають поверненню до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхові кошти, використані з порушенням, в сумі 3952,68 грн. та застосовано штраф за порушення порядку використання страхових коштів в сумі 1976,34 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності рішення від 19.04.2013 №16 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності як такого, що прийнято на підставі обґрунтованих висновків акту перевірки щодо недотримання позивачем вимог пункту 4.2 Порядку №12.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, спрямовуються, серед іншого, на фінансування санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованих осіб і членів їх сімей.

Згідно з вимогами статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань. Обсяг коштів для забезпечення оздоровчих заходів визначається бюджетом Фонду.

Пунктом 4.1 Порядку №12 встановлено, що рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №12 відповідно до рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємство, установа, організація, яке є основним місцем роботи застрахованої особи, видає путівку до санаторію в період відпустки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що санаторно-курортна путівка №320369 до санаторію «Рубін» терміном з 22.10.2012 по 12.11.2012 видана застрахованій особі - ОСОБА_3 не в період відпустки, а на весь період санаторно-курортного лікування - з 22.10.2012 по 12.11.2012; чим порушено пункт 4.2 Порядку №12.

Колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо безпідставності посилання позивача в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення на положення пункту 16 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими застрахована особа, яка відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на отримання листка непрацездатності на весь період лікування в санаторіях з урахуванням часу проїзду, з виплатою допомоги по державному соціальному страхування незалежно від того, ким і за чий рахунок видано путівку, оскільки зазначені положення не впливають на обов'язок позивача щодо виконання вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та Порядку №12.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що рішення відповідача від 19.04.2013 №16 в частині неправомірного використання коштів в сумі 105,48 грн. фактично позивачем не оскаржувалось.

Відповідно до положень пунктів 6.1, 6.2 Порядку №12 контроль за розподілом, обліком, зберіганням, видачею, використанням путівок, здійсненням часткової оплати за путівки та звітністю по путівках здійснюють правління Фонду та його відділення, Виконавча дирекція Фонду, виконавчі дирекції відділень Фонду, районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду, комісії (уповноважені) із соціального страхування. Сума витрат Фонду за путівки, що видані з порушенням цього Порядку, у тому числі не використані, не приймається до заліку та відшкодовується за рахунок страхувальника.

Згідно з вимогами статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності рішенні Козелецької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 19.04.2013 №16 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, у зв'язку з чим вказує на обґрунтованість позиції судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Козелецьке автотранспортне підприємство 17440" відхилити, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: