Справа № 2а-14047/11/2670
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 березня 2015 року 09:39 № 2а-14047/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова фірма «Сова»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.09.2011 р. № ,

за участю представників сторін:

від позивача: Волинська В.І.;

від відповідача: Стеценко М.В.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25 березня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова фірма «Сова» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.09.2011 р. № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2012 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2012 р., позов задоволено з посиланням на формування позивачем податкового кредиту за операціями з придбання послуг аутсорсингу в рамках господарських правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Астана К" з дотримання вимог чинного законодавства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015 р. справа № К/9991/31524/12 касаційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2012 у справі № 2а-14047/11/2670 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом касаційної інстанції було встановлено, що судами першої та апеляційної інстанції не було надано аналізу господарської діяльності цього суб'єкта господарювання (доходної та витратної частин), перевірку наявності у нього спеціалізованої діяльності та іншої ділової активності (у тому числі формування доходів і витрат з іншими контрагентами).

Також суди не встановили, у чому полягав зміст наданих позивачеві послуг з кадрового обслуговування, не з'ясували порядок надання цих послуг та їх результат, не було досліджено фактичного руху активів у процесі виконання розглядуваних операцій, не досліджено зміст розглядуваних операцій та не з'ясовано, які саме трудові ресурси передавалися позивачеві названим контрагентом у рамках аутсорсингу, не досліджено факту вчинення ТОВ "Астана К" дій для надання послуг з підбору персоналу (пошук працівників, визначення їх професійної приналежності, дослідження ринку праці з метою пошуку кваліфікованих кадрів тощо), не встановлено результати такого підбору, порядок оформлення трудових правовідносин з працівниками тощо. Посилання ДПІ на фіктивний характер діяльності ТОВ "Астана К" вимагає і здійснення судами аналізу господарської діяльності цього суб'єкта господарювання (доходної та витратної частин), перевірку наявності у нього спеціалізованої діяльності та іншої ділової активності (у тому числі формування доходів і витрат з іншими контрагентами).

При розгляді даної категорії спорів слід досліджувати й наявність економічного обґрунтування (ділової мети) для залучення сторонньої організації, перевіривши, які економічні переваги, відмінні від податкової економії, передбачав отримати позивач від виконання розглядуваних операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги мотивовані тим, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 18.08.2011 р. № 1161/23-03/36757468 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства винесено податкове повідомлення-рішення від 01.09.2011 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 874 621,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Аутсорсінгова фірма «Сова» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Астана К» за період з 01.03.2011 р. по 31.05.2011 р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Аутсорсінгова фірма «Сова»: п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ у сумі 874 720,00 грн., у тому числі по періодам: за березень 2011 р. в сумі 439 736,00 грн., за квітень 2011 р. в сумі 347 082,00 грн. та за травень 2011 р. в сумі 87 802,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 18.08.2011 р. № 1161/23-03/36757468 та винесено податкове повідомлення-рішення від 01.09.2011 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «АФ «Сова» за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 874 621,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 874 620,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказу, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі службового посвідчення від 10.09.2010 р. серії УКМ № 985822, виданого Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва Ляхном О.Ю. головним державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби І рангу відділу перевірок збиткових та малоприбуткових платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Печерському районі м. Києві від 17.08.2011 р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Аутсорсінгова фірма «Сова» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «Астана К» за період з 01.03.2011 р. по 31.05.2011 р.

Як вбачається з акту обстеження місцезнаходження підприємства за юридичною та фактичною адресою від 18.08.2011 р. № 7120/23-3, позивач за юридичною та фактичною адресою по вул. Горького, 23/в, м. Київ не знаходиться.

Разом з тим, згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ТОВ "Аутсорсінгова фірма "СОВА" зареєстроване за адресою м. Київ, вул. Інститутська, 24/7 кв.80.

Доказів направлення рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату та місце проведення такої перевірки представником відповідача суду не надано.

Слід зазначити, що правове регулювання порядку проведення перевірки та повноважень податкового органу під час проведення перевірки не вичерпується встановленням обов'язку посадових осіб органу податкової служби щодо пред'явлення або надіслання направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення, та включає в себе, наприклад, положення про матеріали, які можуть бути підставами для висновків під час проведення перевірок (ст. 83 ПКУ), порядок надання платником податків документів (ст. 85 ПКУ) тощо.

Однак, враховуючи висновки, викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015 р. по даній справі, суд вважає, що оцінка дій відповідача щодо проведення перевірки повинна бути здійснена у системному зв'язку із фактичними обставинами у справі.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією. На момент проведення перевірки перебував на обліку в ДПІ у Печерському районі м. Києва та мав статус платника податку на додану вартість. Основним видом діяльності є дослідження кон'юктури ринку та виявлення суспільної думки.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом перевірки були фінансово-господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Астана К».

Між ТОВ «Астана К» (виконавець) та ТОВ «Аутсорсінгова фірма «Сова» (замовник) було укладено договір про надання послуг № 01/12 від 01.03.2011 р., відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати послуги з аутсорсингу та послуги з надання кадрового обслуговування, а замовник зобов'язується приймати та сплачувати вказані послуги на умовах визначених даним договором.

Відповідно до пп. 2.1.2 п. 2.1 договору виконавець зобов'язується надати наступні послуги:

- оформлення прийому, переводу, звільнення нових працівників;

- контроль за наданням всіх видів відпусток;

- складання табелю обліку робочого часу;

- складання посадових інструкцій для нових працівників, перевірка та редагування існуючих посадових інструкцій;

- складання наказів та формування особистих справ нових працівників;

- заповнення трудових книжок та особистих карток форми «П-2»;

- складання трудових договорів для нових працівників.

Після надання послуг, виконавець надає замовнику акт виконаних робіт (наданих послуг) у 2 (двох) примірниках підписаних зі свого боку (п. 3.1 договору).

На момент укладення вищевказаного договору контрагент позивача - ТОВ «Астана К» був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, взято на облік у ДПІ у Шевченківському районі м. Києва та зареєстровано платником податку на додану вартість.

На підтвердження виконання робіт за вказаним договором позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 69-80 Том І).

Податкові зобов'язання відображено в виписаних ТОВ «Астана К» податкових накладних (а.с. 81-94 Том І).

Крім того матеріалами справи підтверджується, що як позивач так і його контрагент ТОВ «Астана К» декларували податкові зобов'язання.

На підтвердження руху активів позивачем надано суду рахунки ПАТ «Грін Банк» (а.с. 115-131 Том 1, а.с.136-156 Том І).

Як зазначив позивач, договір про надання послуг № 01/12 від 01.03.2011 р. був укладений на виконання договору аутсорсінгу № 01-12-2009/01 від 01.12.2009 р., укладений між ПАТ «Індустріально-експортний банк» (замовник) та ТОВ «Аутсорсінгова фірма «Сова» (виконавець), відповідно до умов якого, виконавець зобов'язується надавати згідно заявок замовника послуги з направлення працівників виконавця для надання ними послуг, визначених в п. 1.2 даного договору, замовнику на умовах, передбачених даних договором.

Відповідно до умов п. 1.2 вказаного договору працівники виконавця направляються для надання послуг з прибирання (об'єктів) замовника на умовах, викладених у заявках.

На кожний місяць надання послуг (у т.ч. послуг з прибирання) сторони складають та підписують щомісячні заявки, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3.1 договору у заявках сторони обов'язково погоджують: кількість працівників, які направляються для надання послуг з прибирання приміщень замовника, перелік та адреси приміщень замовника, в яких будуть надаватися послуги з прибирання; графік надання послуг з прибирання у приміщеннях замовника; щомісячна вартість послуг та сума компенсації за місяць згідно з умовами договору (із зазначенням загальної суми компенсації за місяць та окремої суми компенсації за місяць щодо кожного працівника, який направляється згідно такої заявки).

Приймання та передача послуг між сторонами здійснюється на умовах передбачених статтею 3 вказаного договору.

Так, в останній день кожного місяця надання послуг та відповідною заявкою виконавець надає замовнику акт наданих послуг за такою заявкою у двох оригінальних примірниках. В акті в обов'язковому порядку вказуються об'єкти, в яких надавалися послуги з прибирання, фактична кількість працівників, які надавали такі послуги, суми компенсації окремо щодо таких працівників, загальна сума компенсації та вартість послуги виконавця відповідно.

Відповідно до п. 4.1.1 договору ціна договору складається з вартості послуг виконавця та компенсації витрат виконавця за всіма заявками, що підписуються сторонами.

Під компенсацією витрат, згідно додаткової угоди № 3 від 01.12.2010 р. до договору аутсорсінгу № 01-12-2009/01 від 01.12.2009 р., розуміється компенсація замовником наступних витрат виконавця:

- на заробітну плату працівників, які направляться замовнику відповідно до умов даного договору;

- на оплату всіх необхідних податкових та інших обов'язкових платежів до бюджетів всіх рівнів, які нараховуються у зв'язку із виплатою направленим замовнику працівникам заробітної плати, іншої винагороди, всіх необхідних державних, соціальних виплат, пільг та компенсацій;

- на оплату будь-яких необхідних виплат, що нараховуються працівникам у зв'язку із звільненням/скороченням відповідно до вимог чинного законодавства.

Окрім того, позивачем (виконавець) було укладено договір аутсорсінгу № 17-05-2010/01 від 17.05.2010 р. з Спільно українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркар», відповідно до умов якого, виконавець зобов'язується надавати замовнику послуги аутсорсінгу на умовах передбачених даним договором. Для надання послуг виконавець направляє працівників замовнику кваліфікації та в кількості зазначених у заявках. Сторони погоджують кількість та кваліфікацію працівників, які направляються для надання послуг замовнику у відповідних заявках.

Відповідно до умов п. 1.5 працівники перебувають з виконавцем у трудових відносинах, відносини між працівниками та виконавцем регулюються згідно чинного законодавства. Жоден з працівників виконавця не є працівником замовника та не перебуває з останнім в цивільно-правових та/або трудових відносинах у зв'язку з укладанням даного договору.

На підтвердження виконання договорів аутсорсінгу № 01-12-2009/01 від 01.12.2009 р., № 17-та 05-2010/01 від 17.05.2010 р. позивачем надано акти здачі - прийняття робіт (а.с. 8-18 Том ІІ), заявки (а.с. 19-23, 25- 37 Том ІІ).

Як вбачається з матеріалів справи, висновки відповідача щодо порушення вимог чинного законодавства зроблені з огляду на акт ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 21.06.2011 р. № 1515/23-08/37270449 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Астана К» з питання дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово - господарських відносин. Висновками акту перевірки встановлено, що укладені ТОВ «Астана К» правочини не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Викликана в судове засідання в якості свідка директор та засновник ТОВ «Астана К» ОСОБА_4 показала, що прийняла участь в реєстрації ТОВ «Астана К» та відкритті рахунків в банківських установах внаслідок шахрайських дій інших осіб, до господарської діяльності вказаного підприємства не має ніякого відношення, ніяких угод не підписувала. Також гр. ОСОБА_4 при пред'явленні їй копій первинних документів зазначила, що не підписувала їх.

Суд приймає до уваги дані свідчення ОСОБА_4 під час судового розгляду справи, оскільки вони отримані як самостійний доказ в порядку ст. 77 КАС України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з доводами позивача та критично ставиться до наданих позивачем первинних та зведених документів бухгалтерського обліку, підтверджуючих здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами, з огляду також на нижченаведене.

В даній справі судом встановлено, що господарські операції за період з 01.03.2011 р. по 31.05.2011 р. не підтверджуються з урахування реального часу здійснення операцій, виконання робіт, наявності трудових ресурсів та інших основних засобів, які економічно необхідні для здійснення даних господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, зміст господарських операцій позивача та його контрагентів полягав у підборі персоналу для замовників для виконання певних робіт, зокрема, прибирання. Крім того, позивач зобов'язувався надавати послуги з кадрового обслуговування ПАТ «Індустріально-експортний банк» та Спільно українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркар», що полягало у оформленні працівників на роботу (оформлення наказів про прийняття/звільнення з роботи, оформлення та підписання з працівниками цивільно-правових договорів, оплата їх праці, оформлення особових справ тощо).

Водночас з наданих позивачем документів не можливо встановити, який саме персонал, зокрема його кількість, кваліфікація, передавався позивачеві ТОВ «Астана К»; не надано належних доказів, якими саме засобами та силами здійснювався підбір персоналу, які витрати позивач поніс отримуючи вказані послуги; не надано доказів, які саме працівники, в якій кількості, якої кваліфікації було підібрано за результатами такого пошуку; не надано доказів оформлення їх на роботу за цивільно-правовими договорами (прийняття на роботу та звільнення), оформлення особових справ, наказів, ознайомлення із посадовими інструкціями; доказів понесених витрат на оплату праці працівників, зокрема, заробітної плати, оплати відповідних податків і зборів; доказів, які б свідчили про наявність працівників відповідної кваліфікації для підбору персоналу.

З наданих позивачем актів здачі-приймання робіт не можливо визначити об'єкти, в яких надавалися послуги з прибирання, фактичну кількість працівників, які надавали такі послуги, суми компенсації окремо щодо таких працівників, загальної суми компенсації та вартість послуги виконавця відповідно.

Позивачем не надано графіку надання послуг з прибирання у приміщеннях замовників; щомісячну вартість послуг та суми компенсації за місяць згідно з умовами договору (із зазначенням загальної суми компенсації за місяць та окремої суми компенсації за місяць щодо кожного працівника, який направляється згідно такої заявки).

Разом з тим, з наданих позивачем копій банківських виписок суд вбачає лише фактичний рух активів між позивачем та ТОВ «Аскана К». Доказів розрахунків із замовниками аутсорсінгових послуг ПАТ «Індустріально-експортний банк» та Спільно українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркар» позивачем не надано.

З наданих позивачем первинних документів не можливо встановити формування основних фондів та витрат пов'язаних з формуванням останніх.

Господарська діяльність позивача не дає суду дійти висновку про наявність ділової мети в наданні послуг з кадрового обслуговування інших організацій, оскільки результат господарської діяльності не свідчить про отримання певної матеріальної вигоди в ході їх виконання, а, отже, ставить під сумнів їх економічну доцільність.

Отже, вищенаведене ставить під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання задекларованого основного виду діяльності.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що надані позивачем первинні документи (податкові накладні, акти здачі -приймання) не дають підстав дійти до висновку, що господарські операції мали місце.

З огляду на вищевказане, враховуючи відсутність документів, які б могли достовірно свідчити про фактичне виконання умов договорів № 01/12 від 01.03.2011 р., № 01-12-2009/01 від 01.12.2009 р., № 17-та 05-2010/01 від 17.05.2010 р., інших документів щодо реальності та товарності проведених операцій, суд дійшов висновку про непідтвердження реальності проведення господарських операцій з ТОВ «Астана К», тобто, про відсутність операцій, які можуть бути об'єктом оподаткування ПДВ.

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з виконання робіт фактично не мали реального характеру, замовлення (виконання робіт) оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

Тому наявність у позивача необхідних документів, які відповідно до Податкового кодексу України є підставою для віднесення певних сум до податкового кредиту (податкових накладних, актів виконаних робіт тощо) сама по собі не є підставою для їх включення до складу податкового кредиту, оскільки судом встановлено, що господарських правовідносин у дійсності не було.

Отже, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, руху активів, а, відтак, позивач не довів, що його дії по формуванню податкового кредиту є правомірними.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми податкового кредиту з ПДВ.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується із висновком податкового органу про те, що в порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, ст. 198 Податкового кодексу України позивачем занижено ПДВ у сумі 874 720,00 грн., у тому числі по періодам: за березень 2011 р. в сумі 439 736,00 грн., за квітень 2011 р. в сумі 347 082,00 грн. та за травень 2011 р. в сумі 87 802,00 грн.

Дослідивши всі обставини справи, суд вважає доводи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, недоведеними.

Враховуючи те, що судом не встановлено підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки позивача та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.09.2011 р. № , відповідно, відсутні підстави для задоволення даних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають поверненню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутсорсінгова фірма «Сова» відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук

Повний текст постанови виготовлено 31.03.2015 р.