Справа № 805/682/15-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 р. Справа № 805/682/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Маріупольської міської ради до Державного реєстратора Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, третя особа ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування рішення від 22.12.2014 року № 18188071, скасування свідоцтва про право власності,-

В С Т А Н О В И В:

Маріупольська міська рада звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, третя особа ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування рішення від 22.12.2014 року № 18188071, скасування свідоцтва про право власності.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що до Маріупольської міської ради звернулась ОСОБА_2 з клопотанням щодо припинення права оренди фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянки ОСОБА_2 З доданих до клопотання документів вбачається, що ОСОБА_2 набула право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 22.12.2014, яка належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2014.

Підставою для видачі свідоцтва про право власності та здійснення державної реєстрації був наданий ОСОБА_1 технічних паспорт, виданий ТОВ «Центр правової допомоги «Радник».

Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, було зареєстроване право власності від 22.12.2014 за номером запису 8169798 на об'єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1, який не було прийнято в експлуатацію.

Крім того, рішенням апеляційного суду Донецької області від 28.12.2012 у справі № 22ц/0591/2094/12 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно зведені будівлі за апеляційною скаргою прокурора м. Маріуполя Донецької області, що діє в інтересах Держави в особі інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Донецькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 14.12.2011 року, апеляційну скаргу прокурора м. Маріуполя Донецької області задоволено, а рішення Орджонікідзвського районного суду м. Маріуполя від 14.12.2011 року про визнання права власності на самочинно зведені будівлі скасовано.

Із фотографічних матеріалів та технічного паспорту від 12.10.2011 вбачається, що самовільно побудоване приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1, складається з: торговий кіоск літ. А-1, торговий зал - 14, 2 кв.м., туалет - 0,9 кв.м., навіс - літ. В-1. Загальна площа самовільно побудованого нежитлового приміщення - 15, 1 кв.м.

Позивач вважає, що при видачі свідоцтва про право власності та здійснення державної реєстрації на ім'я ОСОБА_1, було порушено приписи Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 461.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві акцентує увагу на тому, що об'єкт нерухомості не введений в експлуатацію та розташований на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності. Чинним законодавством передбачено право територіальних громад через утворені органи місцевого самоврядування управляти майном, що є комунальною власністю. Своїми діями Відповідачі порушили право Маріупольської міської ради на належне розпорядження земельною ділянкою.

Таким чином, позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 18188071 від 22.12.2014 та свідоцтво про право власності серія та номер: НОМЕР_1, видане 22.12.2014, а також визнати незаконними дії держаного реєстратора Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Сіволіна Михайла Юрійовича щодо видачі свідоцтва про право власності.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Представник Маріупольської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

На підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги Маріупольської міської ради підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Законом України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових ті інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямовано на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 6) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 7) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 8) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 9) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 11) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 12) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Судом встановлено, що підставою для реєстрації нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, був технічних паспорт виданий ТОВ «Центр правової допомоги «Родник» на ім'я ОСОБА_1

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 14 грудня 2011 року позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно зведену будівлю задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на торгівельний кіоск літ А-1, загальною площею 15, 1 кв.м. навіс літ Б-1, зупинковий навіс літ В-1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Проте, рішення суду першої інстанції скасовано рішенням Апеляційного суду Донецької області від 28.12.2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 4 Порядку № 703, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно п.26 Порядку № 703 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Як встановлено п.п.10 п.27 Порядку № 703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» встановлено основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва.

Згідно п. 2 цього Порядку прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Отже процедура прийняття в експлуатацію необхідна для перевірки завершеності будівництва певної споруди або будівлі, виявлення будівельних недоліків та спроможності споруди використовуватися належним чином.

Відповідно до п 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Пунктом 10 затвердженого Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Отже, з вищенаведених вимог чинного законодавства вбачається, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник повинен надати органові державної реєстрації прав документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Також, з рішення Апеляційного суду Донецької області від 28.12.2012 року у справі № 22ц/0591/2094/12 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Державної архітектурно - будівельної інспекції у Донецькій області з питання прийняття спірних нежитлових приміщень в експлуатацію, але у встановленому законом порядку це питання не вирішено.

Тобто, вирішуючи справу щодо самочинного будівництва, суд повинен перевіряти загальні умови, дотримання яких вимагається під час будівництва об'єкта нерухомості, в тому числі наявності права на земельну ділянку, на якій ведеться нове будівництво, дотримання цільового призначення та дозволеного використання земельної ділянки, наявність затвердженої в установленому порядку проектної документації, яка є підставою для видачі дозволу на будівництво, дозвіл на будівництво, дотримання правил, нормативів, прав та законних інтересів інших осіб.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1, є такою, що не прийнята в експлуатацію згідно вищенаведеного Порядку.

Відтак, для проведення державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю, ОСОБА_1 необхідно було, у тому числі, надати реєстратору документ щодо прийняття закінченого будівництвом об'єкта нерухомого майна в експлуатацію.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 327 ЦК України, положення якої узгоджуються з приписами Конституції України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. За змістом ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», система місцевого самоврядування включає, зокрема, міську раду та виконавчі органі міської ради.

З огляду на викладені обставини, враховуючи, що рішення суду, на підставі якого проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, скасовано судом апеляційної інстанції як незаконне, а також враховуючи відсутність документу щодо прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, проведена з порушенням законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури, визначено Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3502/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167.

Відповідно до п. 2.1, Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Згідно з п. 2.6 вказаного Порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Таким чином, аналіз наведених законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що запис про скасування державної реєстрації права власності вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставі рішення суду, що набрало законної сили, саме про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги Маріупольської міської ради в частині визнання незаконними дій відповідача щодо видачі спірного свідоцтва та скасування свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 22.12.2014 такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, у спірних правовідносинах належним та повним способом захисту порушених прав позивача є скасування саме рішення, через те, що самі по собі дії відповідачів не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків, тобто, не впливають на обсяг прав та інтересів позивача, адже правові наслідки в даному випадку несуть акти індивідуальної дії - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.12.2014 за № 18188071.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід зазначити, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів правомірності прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 18188071 від 22.12.2014.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Маріупольської міської ради.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Маріупольської міської ради до Державного реєстратора Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, третя особа ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування рішення від 22.12.2014 року № 18188071, скасування свідоцтва про право власності - задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 18188071 від 22.12.2014.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Тарасенко І.М.