Справа № 817/3896/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3896/14

27 лютого 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О., при секретарі судового засідання Цвіркун О.О. за участю:

представника позивача: Волошина І.В.,

пресдтавника відповідача: Дячука І.М., третьої особи відповідача: представник Горчак Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненської громадської організації "Камелія"

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненська міська рада
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась Рівненська громадська організація "Камелія" з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.11.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Орендна плата за землю з юридичних осіб" у сумі 14826,56 грн., з яких: 11861,25 грн. - за основним платежем; 2965,31 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, що визначено податковим органом на підставі акта перевірки від 29.10.2014 року №708/17-16-22-02/25930846.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, однак підставою для сплати орендної плати за землю є відповідний договір оренди, у якому визначена орендна плата за домовленістю сторін. Оскільки зміни до договору оренди землі позивача у встановленому порядку не вносились, податковий орган неправомірно, на думку позивача, збільшив базу оподаткування на підставі збільшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки всупереч положенням чинного договору оренди землі в частині порядку зміни розміру орендної плати за землю, що послугувало для винесення неправомірного податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання позивача по орендній платі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, додатково підкреслив, що висновки податкового органу про те, що розмір орендної плати не може бути нижчим мінімальної межі, визначеної чинним законодавством без урахування розміру орендної плати, визначеної у договорі оренди землі, є необґрунтованими. Покликаючись на норму статті 288 Податкового кодексу України, відповідно до якої розмір та умови внесення орендної плати за земельні ділянки встановлюються у договорі оренди між орендодавцем і орендарем, виходячи з умов чинного договору оренди позивача та орендодавця, відповідно до яких зміна його умов здійснюється у письмовій формі за згодою сторін, та враховуючи те, що зміни до договору в частині збільшення розміру орендної плати сторонами не погоджувались та не вносились у визначеному порядку, самостійне збільшення відповідачем бази оподаткування та нарахування орендної плати всупереч укладеному договору є безпідставним. При цьому представник позивача зазначив, що у разі зміни законодавства, яке регулює договірні зобов'язання, сторони зобов'язані внести зміни у договір. Тому, представник позивача переконаний, що перегляд розміру річної одної плати не тягне автоматичної зміни орендної плати та, відповідно, донарахування податковим органом суми податкового зобов'язання з орендної плати. Стверджуючи, що розмір орендної плати встановлюється виключно договором оренди, представник позивача вважає, що без внесення відповідних змін до договору податковий орган протиправно здійснив донарахування орендної плати за земельну ділянку, орендовану позивачем. Як зазначив представник позивача, оскільки відповідач не є учасником договору оренди, як суб'єкт владних повноважень відповідач не вправі здійснювати владні управлінські функції шляхом самовільного втручання у відносини сторін договору, тому вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним, яке підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник відповідача подав суду письмові заперечення, які підтримав у ході судового розгляду та зазначив, що нормативна грошова оцінка земель, затвердження якої відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування, є основою для визначення розміру орендної плати, а її зміна є підставою для його перегляду. При цьому представник відповідача зазначив, що оскільки збільшення мінімального розміру орендної плати відбулось не у зв'язку з волевиявленням сторін договору, а у зв'язку зі зміною ставки податку відповідно до закону, то необхідність сплати орендної плати у новому розмірі виникає у орендаря земельної ділянки в силу закону та незалежно від внесення змін до договору оренди за ініціативою сторін договору оренди землі. З таких підстав вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просив суд відмовити у задоволенні позову.

До початку судового розгляду справи третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Рівненська міська рада, через канцелярію Рівненського окружного адміністративного суду подала письмові заперечення, у яких вважає позовні вимоги безпідставними та зазначає, що сума орендної плати не може бути нижчою законодавчо встановленого мінімального розміру орендної плати, оскільки земельний податок, який наразі справляється у формі орендної плати, підлягає законодавчому врегулюванню та не може визначатися на розсуд сторін за угодою. Дійсно, справляння орендної плати здійснюється на підставі договору оренди землі, проте розмір орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності залежить від розміру земельного податку, визначеного законом та не може визначатися суто на договірних засадах. За таких обставин, представник третьої особи у судовому засіданні зазначив, що донарахування позивачу суми податкового зобов'язання по орендній платі відповідно до умов Податкового кодексу України є правомірним, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 26.02.2009 року між позивачем (Орендар) та Рівненською міською радою (Орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки за №65, який зареєстрований у Рівненському міськрайонному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" за №65 від 19.03.2009 року.

За даним договором Орендодавець надає Орендарю у строкове платне користування земельну ділянку для реконструкції та обслуговування гуртожитку під житловий будинок, яка знаходиться в м. Рівне по вул. Київській, 20, В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2354 кв.м. за рахунок земель житлової та громадської забудови міста. Договір укладено до 15.02.2015 року.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2009 року становить 822424,00 грн.

За оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 740,18 грн. - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №03-20/21-1, виконаний управлінням Держкомзему у м. Рівному станом на 01.01.2009 року.

11.02.2014 року позивач подав до податкового органу податкову декларацію з плати а землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2014 рік реєстраційний №, відповідно до якої річна сума орендної плати за земельну ділянку площею 2354 кв.м. за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 20 складає 880,43 грн. виходячи з нормативно грошової оцінки 978249,43 грн. - 0,09% ( що дорівнює 73,37 грн. за місяць).

У жовтні 2014 року на підставі наказу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 16.10.2014 року №851 та направлення від 16.10.2014 року №594/17-16-22-02, посадовою особою контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань повноти декларування, нарахування та своєчасності сплати в бюджет орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року (акт перевірки від 29.10.2014 року №708/17-16-22-02/25930846).

Перевіркою виявлено, що за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року згідно поданої звітності нарахована та сплачена сума орендної плати з період квітень - серпень 2014 року склала 366,85 грн. (5 місяців по 73,77 грн.), однак за даними перевірки сума орендної плати за період квітень - серпень 2014 року складає 12228,10 грн. (5 місяців по 2445,62 грн.), тобто підлягає донарахуванню орендна плата за період квітень - серпень 2014 року у сумі 11861,25 грн. (12228,10 грн. - 366,85 грн.).

Такі висновки податкового органу зроблені на підставі того, що збільшилась нормативна грошова оцінка орендованої позивачем земельної ділянки, а також збільшилась ставка земельного податку (орендної плати) відповідно до закону.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем п.п. 288.5.1 п. 288.5 статті 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, а саме занижено податкові зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку в сумі 11861,25 грн.

За результатом перевірки податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 07.11.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Орендна плата за землю з юридичних осіб" у сумі 14826,56 грн., з яких: 11861,25 грн. - за основним платежем; 2965,31 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, що оспорюється позивачем у справі.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам між сторонами суд зазначає наступне.

Зі змісту Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ та Закону України від 06.10.1998 року №161-XIV "Про оренду землі" убачається, що користування землею в Україні є платним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI, який підлягає до застосування у редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону №161-XIV.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Разом з тим, згідно пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Статтями 18, 20, 23 Закону України від 11.12.2003 року №1378-IV "Про оцінку земель" передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Отже, нормативна грошова оцінка земель, затвердження якої відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування, є основою для визначення розміру орендної плати, а її зміна є підставою для його перегляду.

Як встановлено у ході судового розгляду, рішенням Рівненської міської ради від 04.07.2013 року №3122 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Рівного" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Рівного з 01.01.2014 року. Пунктом 3 цього рішення встановлено, що нормативна грошова оцінка земель міста Рівного підлягає щорічній індексації відповідно до вимог діючого законодавства. Платникам орендної плати за земельні ділянки при поданні податкових декларацій до податкових органів застосовувати, починаючи з 01.01.2014 року, нормативну грошову оцінку земель міста Рівного, яка затверджена цим рішенням, без внесення змін до договорів оренди землі (пункт 6 рішення).

Так, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №02-17/345 від 29.01.2014 року, наданого управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області, станом на 01.01.2014 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки для реконструкції та обслуговування гуртожитку під житловий будинок площею 2354 кв.м., яка знаходиться в м. Рівне по вул. Київській, 20, яка передана позивачу, становить 978249,43 грн.

За умовами укладеного з позивачем договору оренди від 26.02.2009 року №65 розмір орендної плати переглядається у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, а також у інших випадках, передбачених законом.

З системного аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що зміна грошової оцінки земельної ділянки, покладеної в основу визначення розміру орендної плати, слугує підставою зміни розміру орендної плати за землю державної або комунальної власності.

Водночас, рішенням господарського суду Рівненської області від 30.07.2014 року у справі №918/1055/14 задоволено позов заступника прокурора м. Рівне в особі Рівненської міської ради до Рівненської громадської організації "Камелія" про внесення змін в договір оренди землі. Внесено зміни до пункту 5 та абзацу 1 пункту 9 договору оренди землі від 26.02.2009 року, укладеного між Рівненською міською радою та Рівненською громадською організацією "Камелія" та зареєстрованого в Рівненському міськрайонному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" за №65 від 19.03.2009 року, які викладено у такій редакції:

"п. 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 978249,43 грн., розрахунок розміру орендної плати виконаний управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області станом на 01.01.2014 року".

"абзац 1 п. 9. За оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю орендну плату виключно в грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 29347,48 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №02-17/156-1 виданий управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області відповідно до протоколу №10 від 26.05.2014 року засідання комісії по встановленню розмірів орендної плати за земельні ділянки".

Разом з тим, питання оподаткування землі регулюється Податковим кодексом України і не може встановлюватися або змінюватися договором або іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Так, підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин); для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Таким чином, розмір орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами, що означає здійснення адміністрування орендної плати за такі ділянки відповідно до приписів Податкового кодексу України.

Водночас, з 01.04.2014 року набули чинності зміни до Податкового кодексу України внесені Законом України від 27.03.2014 року №1166VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", зокрема, до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, згідно яких річна сума орендної плати не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

За таких обставин, річна сума орендної плати за орендовану позивачем земельну ділянку у м. Рівне, по вул. Київській, 20 на 2014 рік має становити 29347,48 грн. (3% нормативної грошової оцінки, яка становить 978249,43 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №02-17/345 від 29.01.2014 року, наданого управлінням Держземагентства у м. Рівному Рівненської області).

Враховуючи внесення відповідних змін до Податкового кодексу України з 01.04.2014 року, річна сума орендної плати вказаної земельної ділянки на 2014 рік становить 22230,69 грн., яка складається із суми за січень - березень 2014 року у розмірі 220,11 грн. з розрахунку 73,37 грн./міс. та із суми за квітень - грудень 2014 року у розмірі 22010,58 грн. з розрахунку 2445,62 грн./міс.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Проаналізувавши вищенаведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що з набранням чинності змінами до Податкового кодексу України в частині зміни розміру орендної плати, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 02.12.2014 року.

Тому суд відхиляє твердження представника позивача про те, що річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності встановлюється у договорі оренди землі та виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на момент укладення договору, які суд вважає необґрунтованими та зазначає, що відносини оподаткування не можуть регулюватися на засадах угоди між її учасниками та не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкового обов'язку, а регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави. Хоча розмір орендної плати за землю є умовою договору оренди, орендна плата є формою податку на землю, а справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства. Плата за землю державної або комунальної власності (орендна плата) є обов'язковим платежем, який не може залежати від умов договору.

Оскільки у період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року згідно поданої звітності позивача нарахована та сплачена сума орендної плати склала 366,85 грн. (тобто за квітень - серпень 2014 року з розрахунку 73,37 грн./міс.), в той час як сума орендної плати за такий період складає 12228,10 грн. (з розрахунку 2445,10 грн./міс. починаючи з квітня 2014 року), податковий орган вірно визначив суму орендної плати, яка підлягає донарахуванню позивачу за період квітень - серпень 2014 року у сумі 11861,25 грн. (12228,10 грн. - 366,85 грн.) та застосував штрафну санкцію у відповідному розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, відтак позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Згідно частини третьої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Так, під час подання позовної заяви до суду позивачем сплачено 182,70 грн. судового збору згідно квитанції №0.0.327616272.1 від 17.12.2014 року, що, враховуючи норми частини другої статі 4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI "Про судовий збір", становить 10 відсотків ставки мінімального розміру судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру. Таким чином, решта суми судового збору підлягає стягненню з позивача, що складає 1644,30 грн. (1827,00 грн. - 182,70 грн. = 1644,30 грн.).

Керуючись статтями 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з позивача - Рівненської громадської організації "Камелія" на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 04 березня 2015 року.