Справа № 813/6852/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року Справа № 813/6852/14

17 год. 36 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача Мандзиняк Г.В.,

від третьої особи не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного Управління Міндоходів у Львівській області, третя особа Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова, про визнання незаконними та скасування рішень, -

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного Управління Міндоходів у Львівській області (далі - відповідач, ДПІ у Залізничному районі м. Львова), третя особа Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова (далі - третя особа, УПФ України у Залізничному районі м. Львова), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 01.09.2014 року № , № , № , № , № , № про накладення штрафу в розмірі 10% на суму 385,91 грн. та пені в розмірі 0,1% на суму 201,47 грн. за період з 23.07.2013 року по 05.08.2014 року на загальну суму 587,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.2012 року позивачем сплачено внесок за квітень 2012 року на казначейський рахунок у Залізничному районі м. Львова; за підсумками 2012 року здав звіт в УПФ України у Залізничному районі м. Львова і за період до червня 2014 року не мав жодних зауважень щодо неналежної сплати єдиного внеску. Однак, коли адмініструвати сплату єдиного внеску почала державна податкова інспекція, сплату позивачем єдиного внеску за квітень повважали неналежною. Позивач вдруге сплатив єдиний внесок 6.06.2014 року, проте відповідачем не надіславши позивачу вимоги, прийнято рішення про накладення штрафу та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 587,38 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю з підстав викладених у письмових запереченнях /а.с.53-54/. Вважає, що контролюючий орган правомірно застосував до платника податків штрафні санкції за порушення фінансової дисципліни, зокрема, щодо сплати єдиного внеску. Просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, УПФ України у Залізничному районі м. Львова, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, подало заперечення проти адміністративного позову /а.с.42-43/, де зазначено, що 16.05.2012 позивач сплатив суму єдиного внеску за квітень 2012 року в розмірі 285,23 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_10 на роботодавців з сум винагород за договорами ЦПХ. А для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність встановлено рахунок для зарахування коштів, зокрема, № НОМЕР_10. Отже, ФОП ОСОБА_1 сплачено кошти на неналежний рахунок УПФ. Процедурою повернення коштів, помилково сплачених на інший рахунок, позивач не скористався. Тому, до позивача справедливо застосовано фінансові санкції, а отже, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення позивача, представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області 01.09.2014 року прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, зокрема:

- рішення № , яким нараховано штраф 68,33 грн. (10%) та пеню 49,88 грн. (0,1% від суми недоїмки), а всього 118,21 грн. за період з 23.07.2013 року до 03.10.2013 року;

- рішення № , яким нараховано штраф 68,93 грн. (10%) та пеню 77,20 грн. (0,1% від суми недоїмки), а всього 146,13 грн. за період з 22.10.2013 року до 10.02.2014 року;

- рішення № , яким нараховано штраф 93,34 грн. (10%) та пеню 19,60 грн. (0,1% від суми недоїмки), а всього 112,94 грн. за період з 21.01.2014 року до 10.02.2014 року;

- рішення № , яким нараховано штраф 28,52 грн. (10%) та пеню 26,24 грн. (0,1% від суми недоїмки), а всього 54,76 грн. за період з 21.01.2014 року до 22.04.2014 року;

- рішення № , яким нараховано штраф 28,52 грн. (10%) та пеню 12,83 грн. (0,1% від суми недоїмки), а всього 146,13 грн. за період з 23.04.2014 року до 06.06.2014 року;

- рішення № , яким нараховано штраф 98,27 грн. (10%) та пеню 15,72 грн. (0,1% від суми недоїмки), а всього 113,99 грн. за період з 22.07.2014 року до 06.08.2014 року /а.с.5, 7, 9, 11, 13, 15/.

До кожного рішення відповідачем долучено розрахунок штрафної санкції /а.с.6, 8, 10, 12, 14, 16/.

Не погодившись з вказаними рішеннями та вважаючи їх такими, що порушують права та інтереси позивача, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку звернення до адміністративного суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 20.1.19 ст. 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.п. 3.4 п. 3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України № 445 від 09.09.2013 року (далі - Інструкція) для платників, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється у таких розмірах: 34,7% суми, що визначається такими платниками самостійно, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України.

При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений Законом України на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

В абз. 3 та 5 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що платники єдиного внеску зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п.п. 4.4 п. 4 Інструкції єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з положеннями ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. (ч. 1, 2, 3, 6, 11, 14 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надано суду витяг з ІС "Податковий блок" з інформацією, що ФОП ОСОБА_1 з 05.04.2012 року по даний час перебуває на спрощеній системі оподаткування (свідоцтво № НОМЕР_9 від 05.04.2012 р.) /а.с.69-71/.

Згідно з даними картки особового рахунку позивача у нього обліковувалася недоїмка в сумі 683,29 грн. /а.с.76-79/

Враховуючи усі наступні операції, згідно з даними картки особового рахунку позивача станом на 20.11.2014 року за платежем "єдиний соціальний внесок" у нього обліковувалася недоїмка в сумі 1570,01 грн. /а.с.76-79/

На доказ своєчасної сплати необхідних сум єдиного соціального внеску позивачем надано суду платіжне доручення, згідно з яким 16.05.2012 ним сплачено суму єдиного внеску за квітень 2012 року в розмірі 285,23 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_10.

Однак, у попередньому судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що цей розрахунковий рахунок призначений для сплати єдиного соціального внеску роботодавцями з сум винагород за договорами ЦПХ, а для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність встановлено рахунок для зарахування коштів, зокрема, № НОМЕР_10 /а.с.21/. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 сплачено кошти на неналежний рахунок УПФ.

Суд звертає увагу позивача, що процедура повернення платникам помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування регулюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та розробленим на виконання ст. 9 згаданого Закону України Порядком зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення помилково сплачених коштів від 27.09.2010 року № 21-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 року за № 955/18250. Цим Порядком визначено процедуру зарахування в рахунок майбутніх платежів або повернення платникам, на яких згідно з Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, суми помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку повернення коштів здійснюється у випадках:

- помилкової або надмірної сплати сум єдиного внеску або застосованих фінансових санкцій або інших коштів на відповідний рахунок органу Пенсійного фонду, відкритий в органах Державного казначейства України для їх зарахування відповідно до встановленого розміру єдиного внеску;

- помилкової сплати сум єдиного внеску або фінансових санкцій на неналежний рахунок органу Пенсійного фонду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач скористався процедурою повернення помилково сплачених на неналежний рахунок коштів, а тому, з позиції суду, до позивача справедливо застосовано оскаржувані фінансові санкції.

Посилання позивача на те, що сума єдиного соціального внеску 285,24 грн. сплачена ним вдруге теж не зарахована податковим органом в погашення заборгованості зі сплати єдиного соціально внеску суд до уваги не бере, оскільки згідно з даними картки облікового рахунку платника наданими відповідачем сплата єдиного соціального внеску позивачем зарахована /а.с.77/, однак повного погашення податкового боргу не відбулося, а відтак, нарахування штрафів та пені продовжувалося.

Суд зважає на покликання представника позивача на те, що податковим органом не погоджено з органами Пенсійного фонду прийняте рішення про нарахування пені та застосування штрафу за несплату (несвоєчасну сплату) єдиного внеску, чим порушено вимоги ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», проте змушений звернути увагу, що з врахуванням встановлених у справі обставин, висловленої у даній справі позиції органу Пенсійного фонду, таке непогодження не призвело до порушення прав чи інтересів позивача.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені у справі обставини, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що дії та рішення відповідача законні та обґрунтовані, відповідають критеріям викладеним у ч. 3 ст. 2 КАС України, а отже у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Згідно з п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1, 5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час подання позову (1218,00) та визначеної позивачеві загальної суми грошового зобов'язання, ставка за подання позову становить 1827,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки позивачем при звернення до суду сплачено 182,70 грн. /а.с.31/, а у задоволенні позову відмовлено повністю, з позивача належить стягнути судовий збір в сумі 1644,30 грн. (1827,00 грн. - 182,70 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 136, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8) на користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.