Справа № 755/28753/14-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва на постанову Дніпровського районного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва про визнання протиправними дій відповідача з відмови щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», та вчинити такі дії з виплатою сум заборгованості, та проводити перерахунок пенсійних виплат в подальшому.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 24.11.2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Справа розглянута відповідно до вимог ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФ України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

31.07.2014 року позивач подала заяву з проханням призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповіддю управління Пенсійного фонду України від 07.08.2014 №14157/06 відмовлено у призначенні такої пенсії, оскільки, позивач працює на посаді судді Апеляційного суду м. Києва з 30.09.2002 року по теперішній час, та у відставку не вийшла. Також вказано, що на законодавчому рівні не врегульоване питання обчислення такої пенсії.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком як державний службовець, відповідно до положень ст.37 Закону України «Про державну службу», з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

Приписами до ст.37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством Украйни пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що загальний стаж позивача станом на 31.05.2014 року складає понад 37 років, з якого стаж державної служби перевищує 20 років, що не заперечується відповідачем.

Положеннями ст.37 Закону України «Про державну службу» визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, об'єктом обчислення розміру пенсії при її призначенні є сума заробітної плати з якої перераховувався збір на обов'язкове державне соціальне (пенсійне) страхування.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода, що визначено ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За нормою ст.2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати включає основну, додаткову заробітну плату та інші заохочувальні і компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно, згідно положень чинного законодавства, суддівська винагорода також входить до системи оплати праці державного службовця.

В той же час, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» серед іншого вказано, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Враховуючи викладене, отримувані застрахованою особою суми виплат з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи вони входять до структури заробітної плати. Позивачем для призначення даної пенсії надано відповідну довідку Апеляційного суду м. Києва від 19.06.2014 року №71/04 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», де зазначено суми заробітної плати на які були нараховані страхові внески на загальнообов'якове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями ст.37 Закону України «Про державну службу», не передбачено обмеження на отримання пенсії державного службовця особам, які після виходу на пенсію продовжують працювати, як і не вказано такої заборони.

Крім того, відповідно до п.8 ч.4 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» належне матеріальне та соціальне забезпечення судді є елементами статусу судді та однією з основоположних гарантій незалежності судді.

Гарантії забезпечення незалежності суддів закріплені у ч.1 ст.126 Конституції України, якими є надання їм за рахунок держави матеріального та соціального захисту.

В контексті наведеного, судова колегія вважає, що вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані, оскільки вона має законне право на призначення пенсії за віком, як державному службовцю, відповідно до положень ст.37 Закону України «Про державну службу».

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України стосовно призначення пенсії є протиправною, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх дій та не обгрунтував їх у встановленому законом порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 24.11.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.