Справа № 804/8015/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Київ К/800/67449/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Суддя-доповідач:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Муравйов О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р.

у справі № 804/8015/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного Управління Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області

за участю прокуратури м. Дніпропетровська

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення пені,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (далі - позивач, ПАТ «Нікопольський завод феросплавів») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного Управління Міндоходів (далі - відповідач-1, СДПІ у м. Дніпропетровську), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач-2) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення пені.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 р. позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність СДПІ у м. Дніпропетровську, яка виразилась у неподанні Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» по декларації за грудень 2012 року в розмірі 3 060 618 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2012 року, в розмірі 66 864,02 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача-2 не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2013 р. позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року, в якій визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 3 060 618 грн.

В період з 26.02.2013 р. по 19.03.2013 відповідачем-1 проведено документальну позапланову перевірку ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» з питань достовірності нарахування від'ємного значення податку на додану вартість по декларації за листопад 2012 року та заявленого до бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по декларації за грудень 2012 року, за результатами якої складено довідку від 20.03.13 р. № 199/17.2-00186520.

Відповідно до висновку довідки перевіркою не встановлено порушень при відображені позивачем у декларації за грудень 2012 р. бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 3 060 318 грн.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначаються як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримавачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п.200.11 ст. 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

За змістом п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем до податкового органу разом із декларацією за грудень 2012 р. подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування.

В той же час сума бюджетного відшкодування в розмірі 3 060 318 грн. не була відшкодована ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» протягом строку визначеного ст. 200 Податкового кодексу України, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету у визначені п.200.12 ст.200 ПКУ строки, податковий орган не направив до відповідача-2.

Таким чином, саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів касаційної інстанції, щодо обґрунтованості вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача-1, яка виразилась у неподані до відповідача-2 відповідного висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування в розмірі 3 060 318 грн., та про нарахування на суму такої заборгованості пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача-2 підлягає відхиленню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 р. та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області відхилити.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

О.В. Муравйов