Справа № 2а-1870/1553/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015р. м. Київ К/9991/28786/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом прокурора м. Суми до Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про скасування рішення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року прокурор м. Суми в Сумському окружному адміністративному суді пред'явив позов до Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що прокуратурою в порядку нагляду за дотриманням та застосуванням законів проведено перевірку дотримання Сумською міською радою вимог земельного законодавства.

Під час перевірки встановлено, що рішенням Сумської міської ради від 29 вересня 2010 року №4440-МР "Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4." надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, між АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,1000 га за рахунок земель Сумської міської ради.

Вважає, що вказане рішення суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню як незаконне.

Просив визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради 29 вересня 2010 року №4440-МР "Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4.".

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року, залишеною без зміни ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року, адміністративний позов прокурора м. Суми задоволено частково.

Визнано незаконним рішення Сумської міської ради 29 вересня 2010 року №4440-МР "Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4.".

В іншій частині позовних вимог провадження по справі закрито.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу.

В касаційні скарзі вказав, що оскаржувані рішення судами у цій справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29 вересня 2010 року Сумською міською радою прийняте рішення № 4440-МР "Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4.".

Разом з тим, згідно наявного у справі листа Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 21 грудня 2010 року № 328/11.0116, земельна ділянка між АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 щодо якої ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, відповідно до генерального плану м. Суми знаходиться на території зелених насаджень загального користування.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов прокурора

м. Суми, виходили із того, що оскаржуване рішення відповідача прийняте всупереч вимогам діючого на той час законодавства щодо використання земельних ділянок для містобудівних потреб у чіткій відповідності до затвердженої містобудівної документації.

Такий висновок, на думку колегії суддів, є обґрунтованим з огляду на таке.

Згідно з статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами статей 51, 52 Земельного Кодексу України земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст належать до земель рекреаційного призначення, на яких забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, в тому будівництво житлового будинку.

Статтею 39 Земельного кодексу України та положеннями статей 3, 12 Закону України "Про планування і забудову територій" передбачено, що використання земель для забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою, з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Рішення органів виконавчі влади та місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання території надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах повноважень, визначених законом відповідно до містобудівної документації.

Прийняття органом місцевого самоврядування рішень щодо виділення земельної ділянки повинно відповідати генеральному плану населеного пункту, яким визначаються межі функціональних зон, пріоритетні та допустимі види використання та забудови територій.

Відповідно до пункту 5.2 ДБН Б. 1-3-97 "Склад, зміст, порядок розроблення, погодження і затвердження генеральних планів міських населених пунктів" коригування генеральної плану або його окремих розділів можливо лише у разі прийняття міською радою рішення про необхідність відповідних коригувань.

Судами встановлено, що оскаржуване рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки третій особі суперечило існуючому на той час генеральному плану м. Суми, відповідно до якого така земельна ділянка розташована на території зелених насаджень загального користування.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято без дотримання порядку, встановленого законодавством України.

Судові рішення є законними і обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки судами не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то підстав для їх скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року у справі за позовом прокурора м. Суми до Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про скасування рішення - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.