Справа № 2-а/1414/18/12
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а/1414/18/12

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Яна Анатоліївна

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва на постанову Корабельного районний суд м. Миколаєва від 03 лютого 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату державної пенсії та додаткової пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України у Корабельному районі м. Миколаєва, з урахуванням уточнення, про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання останнього здійснити перерахунок і виплату державної пенсії та додаткової пенсії з 01 січня 2011 року, передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 січня 2011 року.

Постановою Корабельного районний суд м. Миколаєва від 03 лютого 2012 року адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачці пенсії з урахуванням ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» за період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року.

Зобов'язано УПФ України в Корабельному районі м. Миколаєва провести нарахування та перерахунок ОСОБА_2 пенсії на підставах ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з понаднормативного стажу 15 років та виплатити позивачці суму недоотриманої нию пенсії за період з 01 січня 2011 року по 22 лютого2011 року.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України у Корабельному районі м. Миколаєва ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПФ України у Корабельному районі м. Миколаєва, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга УПФ України у Корабельному районі м. Миколаєва частково підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачка має статус громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС другої категорії.

Згідно посвідчення НОМЕР_1 від 15 лютого 1994 року ОСОБА_2 призначена пенсія за віком з 01 грудня 1994 року і довічно. На день звернення до відповідача мала стаж роботи понад 25 років.

Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії та рішення відповідача щодо відмови позивачці у виплаті додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення розміру пенсійних виплат відповідно до ст. 56 вказаного Закону є протиправними.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції частково правильними і такими, що частково відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

В апеляційній скарзі УПФ України у Корабельному районі м. Миколаєва вказується, що рішення суду першої інстанції є неправильним, оскільки оскаржувані дії та рішення працівників пенсійного фонду є правомірними, так як розмір пенсійної виплати позивачки обчислено відповідно до норм чинного пенсійного законодавства, тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судова колегія частково приймає до уваги ці доводи апелянтів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09.07.2007 року) особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Підпунктом 13 п.28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року вказані зміни визнані неконституційними.

Згідно ч.2 ст. 152 Конституції України - Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22.05.2008 року редакція ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до внесення вказаних змін відновила свою дію.

Пунктом 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року зазначено, що норми і положення статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На реалізацію цього права Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 року №745, яка набрала чинності з 23.07.2011 року.

Таким чином, з 23.07.2011 року позивач має право на отримання основної та додаткової пенсії у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, а не відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у частині зобов'язання УПФ України у Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року.

Що стосується позовних вимог у частині зобов'язання відповідача провести нарахування та перерахунок позивачці пенсії на підставах ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з понаднормативного стажу 15 років та виплатити останній суму недоотриманої нею пенсії, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно п.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що право на пенсію мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за наявності стажу роботи для жінок, не менш як 15 років, із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 відсотків заробітку.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більше ніж на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абз.1 цієї частини.

Пунктом 13 Прикінцевих положень зазначеного Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Таким чином, оскільки позивачці пенсія призначена на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому збільшення її пенсії має провадитись у розмірах, передбачених абз.2 ч.1 ст. 28 цього Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не за правилами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (25 років - для чоловіків і 20 років - для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1% розміру пенсії.

З врахуванням вищевикладеного, посилання позивачки на порушення її прав у зв'язку з невиплатою їй пенсійних виплат із підвищенням на 1% заробітку за кожний рік стажу понад 15 років згідно ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог у частині у частині зобов'язання відповідача провести нарахування та перерахунок позивачці пенсії на підставах ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з понаднормативного стажу 15 років та виплатити останній суму недоотриманої нею пенсії.

Поряд з цим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у частині протиправності нездійснення відповідачем індексації пенсії, передбаченої ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з використанням базового місяці жовтня 2008 року, так як відповідно до Порядку індексації грошових доплат доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078 розмір пенсійної виплати позивачки не підлягає індексації, так як базовим місяцем для проведення індексації є місяць у якому внаслідок перерахунку до пенсії встановлюється доплата до прожиткового мінімуму, тому з кожним підвищенням прожиткового мінімуму розмір пенсії збільшується, а місяць в якому підвищився розмір пенсії, вважається базовим для проведення індексації.

Що стосується позовних вимог у частині визнання неправомірними оспорюваних дій відповідача, то колегія суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки несе акт індивідуальної дії, наприклад: рішення про відмову в призначенні або перерахунку пенсії. Саме воно має вплив на права та інтереси особи щодо якої прийнято таке рішення.

Тому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про задоволення позовних вимог у вищевказаній частині.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3,4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва - задовольнити частково.

Постанову Корабельного районний суд м. Миколаєва від 03 лютого 2012 року - скасувати.

Прийняти нову постанову,якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв