Справа № 820/496/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 квітня 2015 р. № 820/496/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагайдак В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Реал Банк" до Директора Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1, Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання незаконними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Реал Банк", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Директора Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1, Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просить суд з урахуванням уточнень, визнати незаконним та скасувати Рішення №52/04-02-1591 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності від 23 жовтня 2014 року; визнати незаконним та скасувати рішення № 1/04-02-17 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13.01.2015 року.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 02.04.2015 року подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в письмовому провадженні без участі представника.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведеної відповідачем перевірки встановлено порушення розрахунку середньоденної заробітної плати працівнику банку ОСОБА_2, внаслідок чого при здійсненні їй розрахунку допомоги по вагітності та пологам було надмірно сплачено кошти у розмірі 1222,20 грн., які рішенням №52/04-02-1591 підлягають поверненню разом з відповідним штрафом 611,10 грн., що на думку позивача є неправомірним, оскільки Постановою Правління НБУ № 295 від 21.05.2014 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Реал Банк». Тому відповідні надмірно сплачені кошти можуть бути відшкодовані Фонду виключно в процедурі ліквідації банку без урахування сум штрафу, які в даному випадку є незаконно нарахованими з огляду на приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Що стосується рішення № 1/04-02-17, позивач зазначає, що воно винесене незаконно, з огляду на вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є єдиним спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює процедуру ліквідації банків та задоволення вимог кредиторів, та з урахуванням тієї обставини, що на момент його прийняття втратив чинність Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Представник першого відповідача у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення на позов, в яких зокрема просив слухати справу без його участі, а свою правову позицію обумовив безпідставністю та необґрунтованістю позову з підстав того, що спірні рішення були винесені правомірно, а Лисичанська міська виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не є юридичною особою, та відповідно не наділена адміністративною процесуальною правоздатністю в розумінні ст. 48 КАС України .

Представник другого відповідача у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надав.

Враховуючи положення ч.6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, за наявними в ній доказами, в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Правління НБУ № 295 від 21.05.2014 року було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Реал Банк» ( а.с. 5).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2014 року № 34 призначено уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «Реал Банк» ( а.с.6).

Судом встановлено, що у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Реал Банк» та безпосередньо з закриттям філіалу Лисичанською міською виконавчою дирекцією Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено позапланову перевірку позивача, результати якої відображено в акті № 349 від 23.10.2014 року ( а.с. 9-10).

Перевіркою було встановлено порушення п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати ( доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням». За результатами вказаної перевірки 23.10.2014 року було винесено рішення № 52/04-02-1591, на яке ПАТ «Реал Банк» подав відповідні заперечення № 479/01 від 31.10.2014 року ( а.с.11-12).

За результатами розгляду скарги, Лисичанською міською виконавчою дирекцією Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було винесено рішення № 04-02-1651 від 19.11.2014 року, яким скаргу було відхилено, а відповідне рішення від 23.10.2014 року № 52/04-02-1591 було залишено без змін. Отже, норми Закону № 4452-VI в даному випадку не повинні застосовуватись, натомість правомірно застосовані норми Закону № 2240-III ( а.с. 13-14).

Крім того, у зв'язку з несвоєчасним поверненням коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Лисичанською міською виконавчою дирекцією Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було винесено рішення № 1/04-02-17 від 13.01.2015 року, яким на підставі п. 6 ч.1.ст. 28 , ч.1 ст.30 Закону України № 2240-III до ПАТ «Реал Банк» було застосовано фінансові санкції в загальній сумі 307,77 грн., що складались з суми штрафу 10% від суми несвоєчасно повернених коштів в розмірі 183,33 грн., та пені 0,1 % від суми несвоєчасно повернутих коштів в розмірі 124,44 грн.

При цьому позиція позивача при оскаржуванні обох рішень суб'єкта владних повноважень ґрунтувалась на неврахуванні вимог Закону № 4452-VI, який є єдиним спеціальним нормативно - правовим актом, який визначає регулювання процедури ліквідації банків та порядку задоволення вимог кредиторів.

Структура банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків, а також правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника унормовані Законом України «Про банки та банківську діяльність», згідно якого, банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків, при цьому ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"( № 4452-VI).

Згідно ст.1 Закону України № 4452-VI, встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків з метою захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

При цьому спірні правовідносини, що передували прийняттю оскаржуваного рішення №52/04-02-1591 від 23.10.2014 року, регулювались Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" № 2240-III, що був чинний на той час.

Згідно з ст. 1 "Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" загальнообов'язкове державне соціальне страхування це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Пунктом 7 ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 року № 2240 передбачено, що правління Фонду здійснює контроль за цільовим використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання.

У разі порушення провадження у справі про банкрутство страхувальника-роботодавця страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, повертаються до районної, міжрайонної, міської виконавчої дирекції відділення Фонду, яка в подальшому забезпечує надання матеріального забезпечення застрахованим особам. Фінансування такого страхувальника виконавчою дирекцією відділення Фонду припиняється (ч.2 ст. 21 Закону України від 18.01.2001 року № 2240).

Згідно з п.п. 3, 6 ст. 28 вищезазначеного Закону України, страхувальник має право: проводити перевірку правильності використання страхових коштів на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників; накладати фінансової санкції та адміністративні штрафи, передбачені цим Законом та іншими актами законодавства.

Страхувальники зобов'язані формувати та подавати до органів Фонду звітність щодо коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, не пізніше 20 числа наступного за звітним періодом місяця. Базовим звітним періодом для них є квартал (п.4.1 "Порядку формування та подання страхувальниками звітності по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", затвердженого Постановою правління ФСС з ТВП 18.01.2011 року №4).

Страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Згідно акту перевірки по коштам Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 349 від 23.10.2014 року, вбачається порушення позивачем п. 14 Постанови КМУ № 1266 , але при цьому представник позивача фактично не заперечував проти факту наявності встановлених в акті Фонду порушень та зазначив, що дана сума може бути повернута, але виключно в рамках ліквідаційної процедури банку.

Як було зазначено банком, вказана заборгованість згідно даного рішення є кредиторською заборгованістю. Кошти, що будуть одержані в результаті ліквідаційної процедури, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у черговості, а тому при його винесенні Фондом не враховано норми Закону № 4452-VI в частині того, що сума надмірно сплачених застрахованій особі коштів буде відшкодовано у сьому чергу, відповідно до вимог ст. 52 цього Закону, а нарахування штрафу взагалі незаконне.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, при цьому статтею 52 Закону № 4452-VI встановлено черговість при задоволенні вимог кредиторів.

Тобто, в даному випадку, застосування цих норм правомірне тільки за існування кредиторської заборгованості, а наявний борг згідно рішення №52/04-02-1591 є сумою поточної заборгованості так як оскільки позивач скористався своїм правом на адміністративне та судове оскарження прийнятого Фондом рішення про повернення коштів та застосування штрафу, визначені у даному рішенні суми на даний час не є узгодженими. У ПАТ «Реал банк» на момент прийняття рішення про його ліквідацію не було заборгованості перед Фондом за оскаржуваним рішенням, вказана заборгованість була виявлена відповідачем під час проведення перевірки позивача.

Також слід звернути увагу на приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ч. 1 ст.19 якого наголошує, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення та введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи не належне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Як встановлено судом, відповідачі в даному випадку не є вкладниками ПАТ «Реал банк», а відповідні кошти спрямовано виключно на цілі, зазначені в ст.19 Закону № 2240-III, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі й на виплату застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологам.

При цьому ч.1 ст. 9 Закону № 2240-III визначено, що фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, що здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, проводить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені ст. 34 цього Закону та забезпечує їх надання, а також використанням цих коштів.

Також, суд звертає увагу, на вимоги Закону № 4452-VI з дня відкликання банківської ліцензії припиняється тимчасова адміністрація, передбачена розділом 7 цього Закону, що запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців.

Також суд не погоджується з твердженням позивача, що саме Закон № 4452-VI є єдиним нормативно-правовим актом, що регулює процедуру ліквідації банків та задоволення вимог кредиторів, з огляду на приписи Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Отже, враховуючи відповідний статус фонду, що діяв як суб'єкт владних повноважень, виконуючи свої повноваження, цільове призначенні коштів та обставину проведення перевірки банку, що передувала винесенню спірного рішення №52/04-02-1591, а саме: проведення її саме у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Реал Банк» та безпосередньо з закриттям філіалу, суд вважає, що позивачем невірно трактується Закон 4452-VI, в частині застосування його норм як обставини неправомірності рішення №52/04-02-1591, прийнятого на підставі Закону № 2240-III, а тому суд вважає останнє законним та обґрунтованим, а позовні вимоги ПАТ «Реал банк» в цій частині такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що з 01.01.2015 року Закон № 2240-III втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» № 77-VIII від 28.12.2014.

Оскільки момент припинення дії нормативно - правового акту є моментом втрати його юридичної сили, за таких обставин він не може бути застосований, оскільки Фонд взагалі за таких обставин не має відповідних повноважень на нарахування фінансових санкцій, а тому спірне рішення № 1/04-02-17 є незаконним та підлягає скасуванню.

Отже, враховуючи доведеність правової позиції сторони відповідача, як суб'єкта владних повноважень при винесенні рішення №52/04-02-1591 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності від 23 жовтня 2014 року, яке на думку суду є законним та обґрунтованим, та неправомірність рішення № 1/04-02-17 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13.01.2015 року суд, для відновлення порушеного права позивача вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, скасувавши останнє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159, 160- 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Реал Банк" до Директора Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1, Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання незаконними та скасування рішень - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Лисичанської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 1/04-02-17 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13.01.2015 року, винесене відносно Публічного акціонерного товариства "Реал Банк".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сагайдак В.В.