Справа № 802/61/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 березня 2015 р. Справа № 802/61/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Слободонюка М.В.,

суддів: Богоноса М.Б

Яремчука К.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Жупанової Д.О.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача 1: Рябцуна С.В.

у відсутність представника відповідача 2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Державного агентства земельних ресурсів України (відповідач 1), Кваліфікаційної комісії Державного агентства земельних ресурсів України (відповідач 2)

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до 1) Державного агентства земельних ресурсів України, 2) Кваліфікаційної комісії Державного агентства земельних ресурсів України про визнання протиправними та скасування рішення Кваліфікаційної комісії Державного агентства земельних ресурсів України у формі протоколу № 9 від 30.10.2014 року в частині внесення подання стосовно позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифіката № НОМЕР_1 від 12.02.2014р. інженера - землевпорядника ОСОБА_4 та наказу Державного агентства земельних ресурсів № 364 від 06.11.2014 року в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката № НОМЕР_1 від 12.02.2014 року інженера - землевпорядника ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що листом Державного агентства земельних ресурсів України від 24.11.2014 року №31-28-023-13679/2-14 "Щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката" його поінформовано, що відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 06.11.2014 року № 364 було анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_4 № НОМЕР_1 від 12.02.2014 року. На думку позивача, факт грубого порушення ним, як сертифікованим інженером-землевпорядником, нормативно-правових актів у сфері землеустрою не був належним чином встановлений відповідачами при прийнятті оскаржуваних рішень, у зв'язку з чим відсутні мотиви для анулювання кваліфікаційного сертифіката.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та додатково звернув увагу суду на підстави, які, на його думку, свідчать про протиправність прийнятих відповідачами рішень, це, зокрема, розгляд відповідачем питання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника без наявності акта перевірки, що є порушенням ст. 61-1 Закону України "Про землеустрій"; неврахування того, що документи із землеустрою розроблялися іншим сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5 у відповідності до договору про спільну діяльність від 12.11.2013р.; невстановлення факту вини ОСОБА_4 у грубому порушенні вимог положень нормативно-правових актів, нормативно технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Ці та інші обставини на переконання представника позивача свідчать про обґрунтованість заявлених вимог, у зв'язку з чим просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні наголошуючи на тому, що Держземагентство України анулюючи кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_4 діяло згідно із нормами чинного законодавства, у межах повноважень передбачених ст. 66 Закону України «Про землеустрій», оскільки за наслідками встановленого Кваліфікаційною комісією факту грубого порушення позивачем законодавства у сфері землеустрою, Держземагентство не могло прийняти іншого рішення.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням викладеного, суд, керуючись положеннями частини 4 статті 128 КАС України, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника Кваліфікаційної комісії Державного агентства земельних ресурсів України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності суд встановив, що 12.02.2014 року, відповідно до протоколу рішення Кваліфікаційної комісії Державного агентства земельних ресурсів України від 30.01.2014 року № 1, позивач отримав кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № НОМЕР_1. Даним сертифікатом підтверджено відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень при здійсненні землеустрою (т. 1 а.с.22).

Головне управління Держземагентства у Вінницькій області листом № 6-2-0.5-8470/2-14 від 01.10.2014 року направило на розгляд Кваліфікаційної комісії по видачі та анулюванні кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника інформацію щодо виявлених в ході проведення комплексної перевірки роботи відділу Держземагентства у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області фактів порушення вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 42-47).

Згідно витягу з протоколу засідання № 9 від 30.10.2014 року, Кваліфікаційна комісія розглянувши та обговоривши зазначену вище інформацію та документи ухвалила звернутись до Держземагентства України із поданням про позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_4 від 12.02.2014 № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 37-41).

03 листопада 2014 року Кваліфікаційна комісія направила подання до Держземагентства України про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників, в томі числі і ОСОБА_4

За результатами розгляду вказаного подання Кваліфікаційної комісії, Держземагентством України видано наказ від 06 листопада 2014 року №364 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів", яким анульовано сертифікат ОСОБА_4 № НОМЕР_1 від 12.02.2014 року (т. 1 а.с. 12-14).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України), згідно Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого указом Президента України від 08.04.2011 року № 445, є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Відповідно до статті 61-1 Закону України "Про землеустрій", державний нагляд у сфері землеустрою здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"

Під час здійснення заходів державного нагляду виконавців робіт із землеустрою центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, перевіряє дотримання сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень законів, інших нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. За наявності підстав для анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника акт перевірки є обов'язковим для розгляду на засіданні Кваліфікаційної комісії.

Статтею 66 Закону України "Про землеустрій" визначено, що кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, в тому числі за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону.

Основні засади роботи Кваліфікаційної комісії визначено Порядком роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 28.11.2012 № 739, зареєстрованого Мін'юстом України 07.12.2012 року за № 2039/22351 (далі - Порядок).

Зокрема, п.1.5 даного Порядку визначено, що до повноважень Кваліфікаційної комісії належать розгляд письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою та топографо-геодезичної і картографічної діяльності стосовно професійної діяльності сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів, а також актів, складених за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) Держземагентством України та прийняття рішень про внесення подання до Держземагентства України стосовно анулювання чи зупинення сертифіката інженера-землевпорядника та/або інженера-геодезиста у випадках, визначених законом.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 Порядку, організаційною формою роботи Кваліфікаційної комісії є засідання, які проводяться в міру надходження документів або виникнення питань, розгляд яких потребує прийняття рішення.

Статтею 68 Закону України "Про землеустрій" та пунктом 3.19 розділу 3 Порядку визначено, що Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання до Держземагентства України про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з таких підстав: грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою; рішення суду за фактами неякісного проведення землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником; наявність у сертифікованого інженера-землевпорядника непогашеної судимості за корисливі злочини; з'ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного сертифіката.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката Держземагентство України приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що законодавець наділив повноваженнями Держземагентство України здійснювати державний нагляд у сфері землеустрою та приймати рішення про анулювання кваліфікаційного сертифіката на підставі відповідного подання кваліфікаційної комісії. Остання, в свою чергу, формує таке подання за наслідком розгляду відповідних звернень заінтересованих осіб, а також актів Держземагентства, в яких зафіксовані порушення сертифікованими інженерами-землевпорядниками вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

При цьому суд зауважує, що законодавець розмежував два окремих випадки, за яких вноситься подання, а саме:

- за наслідком розгляду актів, складених за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) Держземагентством України (ст. 61-1 Закону України "Про землеустрій");

- за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою (ст. 68 Закону України "Про землеустрій").

Як встановлено колегією суддів та вбачається з дослідженого в судовому засіданні витягу з протоколу №9 від 30.10.2014 року, винесення подання Кваліфікаційної комісії щодо позбавлення кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_4 відбулося за результатом розгляду Кваліфікаційною комісією листа (звернення) Головного управління Держземагентства у Вінницькій області № 6-2-0.5-8470/2-14 від 01.10.2014 року про анулювання кваліфікаційного сертифіката, поданого у відповідності до ст. 68 Закону України "Про землеустрій".

За таких обставин, на переконання суду, акт перевірки за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) Держземагентством України не є обов'язковим на розгляді Кваліфікаційної комісії. А тому посилання позивача на порушення відповідачами вимог положень ст. 61-1 Закону України "Про землеустрій", а саме винесення подання Кваліфікаційною комісією про скасування кваліфікаційного сертифіката за відсутності акта за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) Держземагентством України та, відповідно, винесення оскаржуваного наказу Держземагенством України - є безпідставним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Держземагентством України дотримано порядок та процедуру позбавлення (анулювання) кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників.

Що стосується підстав для позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника, то колегією суддів встановлено наступне.

Так, підставою винесення подання Кваліфікаційною комісією про скасування кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_4 слугувало встановлення факту грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Зокрема, як вбачається із витягу з протоколу засідання № 9 від 30.10.2014 року, під час засідання Кваліфікаційної комісії було заслухано ОСОБА_6 яким проінформовано, що до Кваліфікаційної комісії надійшов лист Головного управління Держземагентства у Вінницькій області від 01.10.2014 року №6-2-0.5-8470/2-14 щодо результатів комплексної перевірки роботи Відділу Держземагентства у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області.

На підтвердження інформації, викладеній у листі щодо позивача, Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області додано на розгляд комісії копії матеріалів по яких виявлено порушення на електронних носіях (т. 1 а.с. 47). Вказане спростовує твердження представника позивача, що крім самого звернення кваліфікаційна комісія більше нічого не досліджувала.

Зі змісту вказаного листа та протоколу засідання комісії слідує, що документації розроблені сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 передаються громадянам для внесення відомостей до Державного земельного кадастру не прошиті та не скріплені печаткою розробника, частково документації не зареєстровані на підприємстві та не підписані розробником документації, не пронумеровані, не укомплектовані всіма необхідними документами, а саме: матеріалами геодезичних вимірювань, актами прийомки-передачі межових знаків на зберігання, на кадастрових планах відсутня інформація про площі контурів по угіддях, технічні завдання на виконання робіт не завжди затверджені замовником робіт, що порушує вимоги ст.25 Закону України "Про землеустрій"; постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №266 "Про затвердження типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" та наказу Держкомзему України від 18.05.2010 №376 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. N 391/17686. Крім того, виявлено ряд порушень п. 2 ст. 123 Земельного кодексу України в процедурі розроблення землевпорядної документації та інші порушення.

Досліджуючи допущені позивачем порушення, про які йшла мова на засіданні кваліфікаційної комісії та зміст яких зазначено у протоколі № 9 від 30.10.2014 року, колегією суддів звернуто увагу на те, що значна частина виявлених порушень мала місце до дати отримання ОСОБА_4 кваліфікаційного сертифіката - 12.02.2014р. При цьому із пояснень представника відповідача 1 встановлено, що фактичною підставою для анулювання кваліфікаційного сертифіката позивача слугували ті порушення, які мали місце після 12.02.2014 року, це зокрема щодо розроблення технічної документації громадянам ОСОБА_7, ОСОБА_8 (ОСОБА_9), ОСОБА_10. Інші ж порушення, як зазначає представник відповідача, були відображені та враховані як такі, які свідчать про системність їх вчинення позивачем та неналежну професійну компетентність останнього.

Так, оглядаючи оригінали (примірники) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості гр. ОСОБА_7, гр. ОСОБА_8 (ОСОБА_9) та гр. ОСОБА_10, які були предметом перевірки головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області, та співставляючи їх із тими копіями технічних документацій, які були надані суду представником позивача, колегією суддів встановлено, що дійсно оригінали відповідних документацій, які розроблені ОСОБА_4, мають певні технічні недоліки в їх оформленні. Зокрема, не прошиті, не скріплені печаткою розробника, частково документації не зареєстровані на підприємстві та не підписані розробником документації, не пронумеровані. При цьому в тих копіях, які надавалися суду представником позивача дані недоліки відсутні, що свідчить про їх усунення позивачем уже після проведеної перевірки.

Разом із тим по вказаним документам мають місце і факти грубого порушення вимог законодавства у сфері землеустрою, що підтверджується наступним.

Згідно зі ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до положень Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Держкомзему України від 18.05.2010р. № 376, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місце розташування поворотних точок її меж і їх закріплення межовими знаками. Комплекс робіт по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи й роботи по землеустрою, камеральні роботи, складання й оформлення матеріалів технічної документації по землеустрою відносно встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і закріплення їх межовими знаками.

Пунктом 2.8 цієї Інструкції передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку; матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Судом встановлено, що всупереч вищезазначеним положенням законодавчих вимог, в технічних документаціях, які розроблені ОСОБА_4 щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (ОСОБА_9) відсутні акти прийому-передачі межових знаків на зберігання, що є грубим порушенням вимог законодавства у сфері землеустрою, оскільки за відсутності вказаних документів відповідна технічна документація не може бути в подальшому реалізована та затверджена.

Що ж до технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянці ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, площею 0,010 га, то має місце порушення ст. 89 Земельного кодексу України при її розробленні, оскільки дана земельна ділянка розміщена під квартирами та перебуває у спільній сумісній власності громадян.

Вказані порушення, а також порушення які були допущені і в інших технічних документаціях виготовлених ФОП ОСОБА_4 до 12.02.2014 року, свідчать про неналежне дотримання останнім технічних, технологічних та законодавчих вимог при виконанні землевпорядних робіт.

У ч. 8 ст. 66 Закону України "Про землеустрій" зазначено, що кваліфікаційна комісія здійснює контроль за якістю професійної підготовки сертифікованих інженерів-землевпорядників. У цій же нормі вказано, що до складу Кваліфікаційної комісії включаються десять осіб з числа висококваліфікованих фахівців, які є представниками центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, п'ять осіб з числа представників навчальних закладів, п'ять осіб з числа представників саморегулівних організацій у сфері землеустрою. Частиною 11 цієї статті визначено, що інженеру-землевпоряднику, який склав кваліфікаційний іспит, видається кваліфікаційний сертифікат, що підтверджує відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним вимогам та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель, виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою.

Згідно п. 2.6 Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, рішення Кваліфікаційної комісії приймаються шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів присутніх на її засіданні та оформлюються протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени Кваліфікаційної комісії. Член Кваліфікаційної комісії, який не погоджується з прийнятим Кваліфікаційною комісією рішенням, висловлює свою думку в письмовому вигляді, що додається до протоколу.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що на засіданні Кваліфікаційної комісії було компетентно та повно опрацьовано звернення Головного управління Держземагентства у Вінницькій області та встановлено факти грубого порушення позивачем вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, що є підставою для внесення подання про позбавлення ОСОБА_4 кваліфікаційного сертифікату.

Що ж до інших доводів представника позивача. Так, останній у письмових поясненнях зазначає, що між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 був укладений договір про спільну діяльність від 12.11.2013 року, у якому обумовлено здійснення спільних замовлень, в тому числі роботи із землеустрою. Тому у технічних документаціях із землеустрою розроблених на замовлення ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 значиться лише як розробник - фізична особа-підприємець, однак зазначені документації були підписані та посвідчені печаткою сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5, що свідчить про те, що саме він згідно вимог ст. 66 Закону України "Про землеустрій" є особою відповідальною за якість робіт із землеустрою.

Вказану позицію представник позивача обґрунтовує тим, що згідно Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, розміщеного на сайті Держземагенства України, відсутні відомості щодо реєстрації сертифікованого інженера землевпорядника ОСОБА_4 по кваліфікаційному сертифікату НОМЕР_1 від 12.02.2014 року, що є обов'язковою ознакою фізичних осіб-підприємців, які є розробниками документації із землеустрою.

Зазначене, на думку представника позивача, свідчить про те, що ОСОБА_4 не може нести відповідальність за якість робіт із землеустрою, оскільки ним не було посвідчено вищезазначені технічні документації із землеустрою як сертифікованим інженером-землевпорядником згідно кваліфікаційного сертифіката № НОМЕР_1 від 12.02.2014 року.

Проте, суд не погоджується із такими висновками представника позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України "Про землеустрій" відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі-підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою.

Згідно із положеннями ч. 2. ст. 26 Закону України "Про землеустрій", розробниками документації із землеустрою є фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Тобто, розробником документації може бути лише фізична особа-підприємець, яка одночасно є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Суд звертає увагу на те, що технічні документації із землеустрою розроблені на замовлення ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, скріплені печаткою ФОП ОСОБА_4 Крім того, в пояснювальних записках, доданих до вказаних технічних документацій вказано на те, що вони розроблені ОСОБА_11, тому саме він зобов'язаний нести відповідальність як розробник відповідної технічної документації.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Кваліфкомісії Держземагентства України, викладене у протоколі від 30.10.2014 року №9 щодо внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_4 та наказ Держземагентства України № 364 від 06.11.2014 року в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката № НОМЕР_1 від 12.02.2014 року інженера - землевпорядника ОСОБА_4 є правомірними, так як прийняті з урахуванням усіх істотних обставин, в межах та в спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з приписів ст.ст. 71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За сукупністю наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що викладені в позовній заяві доводи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи. Відтак, у задоволені адміністративного позову необхідно відмовити.

Згідно ст. 94 КАС України, у випадку відмови у задоволенні позову, підстави для повернення позивачу сплаченого при зверненні до суду судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Слободонюк Михайло Васильович

Судді: Богоніс Михайло Богданович

Яремчук Костянтин Олександрович