Справа № 821/4290/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2015 р. м. Київ К/800/60725/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні до Приватного Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Херсонтурист", третя особа - ОСОБА_4, про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні звернулось до суду з позовом до Приватного Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Херсонтурист" за участю третьої особи - ОСОБА_4 про визнання протиправними дій відповідача щодо видачі третій особі довідки від 13.10.2005р. №305 та стягнення з нього надміру виплачених коштів в сумі 47677,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні зазначало, що під час здійсненої ним перевірки встановлено факт видачі відповідачем недостовірної довідки про розмір заробітної плати померлого ОСОБА_5, на підставі якої дружині вказаної особи - ОСОБА_4 була призначена та виплачувалась пенсія по втраті годувальника на утриманця ОСОБА_6, а тому переплата пенсії в сумі 47677,99 грн. підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 03.12.2013р. провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Приватного Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Херсонтурист" щодо видачі ОСОБА_4 довідки від 13.10.2005р. №305 закрито в зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 03.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до протоколу №4556 від 18.10.2005р. ОСОБА_4 призначено пенсію по втраті годувальника на дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, підставою для нарахування пенсії про втраті годувальника були, зокрема, довідки Херсонського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Херсонтурист" від 13.10.2005р. № 05 про підтвердження факту роботи на вказаному підприємстві ОСОБА_5 з 01.01.1988р. по 30.12.1992р., а також про його заробіток для обчислення пенсії за період 1988-1992 рр.

Відповідно до акту Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні від 26.12.2012р., складеного за результатами перевірки достовірності довідки про заробітну плату ОСОБА_5, виданої відповідачем у жовтні 2005 року, позивачем проведено зустрічну перевірку підприємства на предмет нарахування заробітної плати за період з 01.01.1988р. по 31.12.1992р., якою встановлено, що серед працівників, зазначених в особових рахунках за відповідні роки, яким щомісяця нараховувалась заробітна плата, ОСОБА_5 відсутній та накази №1161 від 03.01.1988р. і №2003 від 02.01.1993р. (про прийняття та звільнення вказаної особи з роботи) серед наказів по особовому складу ПХОАТ "Херсонтурист" також відсутні.

Крім того, Приватне Херсонське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Херсонтурист" в січні 2013 року надіслало позивачу лист, в якому повідомило, що довідки від 13.10.2005р. №305 та від 14.10.2005 р. є недійсними, оскільки у книгах про нарахування заробітної плати працівникам товариства у період з 1988-1993рр. прізвище ОСОБА_5 відсутнє.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності позивачем, всупереч приписам ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вини відповідача у недостовірності поданих третьою особою документів, які спричинили переплату пенсії.

При цьому, суди розглянули справу в порядку адміністративного судочинства за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, з такими висновками судів не може погодитися колегія Вищого адміністративного суду, виходячи з наступного.

У відповідності до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно ж до статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. При цьому, пункт 5 частини 1 вказаної статті визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема й спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 101 Закону України від 05.11.1991р. №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі; підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином, при вирішенні даної справи судам попередніх інстанцій слід було виходити з юридичної природи спору, що виник між сторонами, й, зокрема звернути увагу на те, чи стосується такий спір сфери повноважень суб'єктів публічно-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами за своєю суттю зводиться до вимог позивача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок видачі відповідачем недостовірної довідки, шляхом стягнення відповідної суми збитку.

При цьому, видача певних документів, у тому числі довідок, підприємствами, організаціями, як вже зазначалось, передбачена чинним законодавством; питання ж достовірності суми, що зазначена в довідці (за обставин даної справи), не вказує на правомірність чи неправомірність дій, а свідчить про наявність спору про відшкодування майнової шкоди, завданої такими діями.

Суди не звернули увагу на те, що відповідач у справі не є суб'єктом владних повноважень, і жодних владних управлінських функцій під час видачі вказаної довідки не здійснював, однак, недостовірність такої довідки призвела до завдання майнової шкоди інтересам позивача.

Отже, ознак публічно-правового характеру у спорі сторін не вбачається, натомість, виходячи з вимог Господарського кодексу України (статті 1) та Цивільного кодексу України (статей 11, 1166), спір сторін містить ознаки порушення майнових прав юридичних осіб та підстави для відшкодування матеріальної шкоди, а отже дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 14.03.2013р. у справі №21-15а13 та від 18.06.2013р. у справах № 21-204а13 і №21-124а13.

За правилами частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно ж до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 157, 210, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.