Справа № 804/16254/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/800/56389/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Швець В.В. , розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргиу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з вимогами про визнання незаконним рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2013р. позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним рішення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №2/4-Н-11 від 30.08.2013р. про відмову в задоволенні заяви про визнання ОСОБА_2 ветераном органів внутрішніх справ України. Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області визнати ОСОБА_2 ветераном органів внутрішніх справ України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Стягнено з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в сумі 68,82 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014р. апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2013р. у справі залишено без змін.

У касаційній скарзі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області просить скасувати судові рішення та залишити позовну заяву без задоволення, оскільки рішення судами прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач надав суду письмові заперечення проти касаційної скарги, просив рішення судів залишити без змін.

Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні клопотання осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 01.09.1987р. по 17.06.1992р. проходив навчання в Криворізькому гірничорудному інституті. 01.12.1993р. позивач прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України. Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 09.07.2013р. № 193 о/с дск позивач був звільнений з 12.07.2013р. з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за власним бажанням.

Згідно вказаного наказу вислуга років позивача на день звільнення складала 22 роки 10 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні - 31 рік 05 місяців 14 днів.

У серпні 2013 року відповідач звернувся до відповідача із заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ. Листом від 20.08.2013р. №2/4-Н-П позивачу відмовлено у задоволенні заяви. Відмова мотивована тим, що час навчання у вищому навальному закладі (2 роки 4 місяці 23 дні) до військової служби та служби в органах внутрішніх справ не зараховується, тому для встановлення статусу ветерана органів внутрішніх справ немає правових підстав, оскільки строк його служби у пільговому обчисленні становить менше 30 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили в органах внутрішніх справ 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" №742 від 01.06.2002р. поширено дію "Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. № 1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

Відповідно до п. 3 Порядку "Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. №1601, підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів:

- наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку;

- довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби;

- посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Як обґрунтовано встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 09.07.2013р. № 193 о/с дск вислуга років позивача у пільговому обчисленні становить більше 30 років. Зазначений наказ є чинним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вказаного Порядку №1601 відповідач зобов'язаний видати позивачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" на підставі наказу про звільнення, в якому вже визначено строк служби позивача у пільговому обчисленні, що відповідає п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Право чи обов'язок відповідача щодо самостійного повторного розрахунку часу служби позивача цим положення не передбачено.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відмовляючи позивачу у наданні статусу ветерана органів внутрішніх справ з наведених підстав, відповідач діяв з порушенням норм чинного законодавства.

Суди також правильно вказали на необґрунтованість доводів відповідача про те, що розрахунок строку служби для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ відмінний від розрахунку для призначення пенсії за вислугу років та для обчислення одноразової допомоги при звільненні.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно встановили безпідставність висновку відповідача про відсутність у позивача права на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ, обґрунтовано застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач В.М. Кочан

судді

Пасічник С.С.

Швець В.В.