Справа № 2а-14490/12/2070
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 березня 2015 року м. Київ В/800/1281/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддів Розваляєвої Т. С. (суддя-доповідач), Леонтович К. Г., Мороза В. Ф., Стрелець Т. Г., Черпіцької Л. Т., перевіривши заяву Державної фінансової інспекції в Харківській області про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2015 року у справі за позовом Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» до Державної фінансової інспекції в Харківській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІТА» про скасування пункту вимоги,

в с т а н о в и в:

Державна фінансова інспекція в Харківській області звернулася до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України з заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2015 року у справі за позовом Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» до Державної фінансової інспекції в Харківській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІТА» про скасування пункту вимоги.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У заяві про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 237 КАС України, Державна фінансова інспекція в Харківській області, посилаючись на неоднакове застосування положень пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення фінансового контролю в Україні», просить рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у даній справі скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних й тих же норм права відповідач надав постанови Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2015 року № К/800/47774/13, від 11 лютого 2015 року № К/800/14026/14, від 29 січня 2015 року № К/800/25699/13 з аналогічного предмету спору.

Вищий адміністративний суду України вважає можливим задовольнити подану заяву.

Із змісту доданого до заяви судових рішень від 12 лютого 2015 року № К/800/47774/13, від 11 лютого 2015 року № К/800/14026/14, від 29 січня 2015 року № К/800/25699/13 вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, у зв'язку з чим суд касаційної інстанції прийняв різні за змістом судові рішення.

У справі, за результатами розгляду якої прийнято оскаржувану ухвалу від 27 січня 2015 року, Вищий адміністративний суд України залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими позов задоволено з наданням оцінки встановленим перевіркою фактам.

У справі, за результатами розгляду яких Вищим адміністративним судом України прийняті постанови від 12 лютого 2015 року № К/800/47774/13, від 11 лютого 2015 року № К/800/14026/14, від 29 січня 2015 року № К/800/25699/13 і на які посилається відповідач як на підставу для допуску справи до провадження Верховного Суду України, суд касаційної інстанції з посиланням, в тому числі, на положення пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій в справах за аналогічним предметом спору і відмовив в задоволенні позову. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що відповідачем пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення; оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи при визнання вимоги протиправною.

Аналіз наведених судових рішень суду касаційної інстанції дає підстави вважати, що ним неоднаково застосовані положення пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для допуску справи за позовом Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» до Державної фінансової інспекції в Харківській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІТА» про скасування пункту вимоги.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» до Державної фінансової інспекції в Харківській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІТА» про скасування пункту вимоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: