Справа № 804/3751/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 р. Справа №804/3751/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засідання Чмоні А.О.
за участю представників: позивача відповідача Кащенко С.А., Косякіна Р.В. Юрасової Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Елвас» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- відповідно до пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних періодах;
- таким чином, при визначенні напрямку використання бюджетного відшкодування, платник податку має право визначати цей напрямок на власний розсуд протягом всього строку давності з моменту виникнення права на таке відшкодування, при цьому, якщо зазначене внесення змін до рядка 23.1 здійснюється платником ПДВ після перевірки контролюючим органом задекларованої у рядку 23.2 суми, то зміна напряму відшкодування можлива лише в межах суми, підтвердженої перевіркою;
- із посиланням на пункт 5 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зазначив, що зміна напрямку використання бюджетного відшкодування повинна відбуватись у порядку, передбаченому для уточнення показників податкової звітності, викладеному у статті 50 Податкового кодексу України;
- за своєю специфікою бюджетне відшкодування підлягає декларуванню безпосередньо у періоді його виникнення. Платник ПДВ не має альтернативи щодо декларування або не декларування такого бюджетного відшкодування, використання права на бюджетне відшкодування у інших податкових періодах не допускається, саме тому зміна напрямку відшкодування при декларуванні бюджетного відшкодування можлива виключно шляхом надання уточнюючих декларацій з ПДВ за той податковий період, коли виник обов'язок з декларування цього відшкодування;
- у податковому законодавстві не передбачено, що зміна значення рядків 23.1 і 23.2 Податкової декларації з податку на додану вартість, які визначають напрями бюджетного відшкодування, є порушенням законодавства, а тому дії щодо перенесення суми, зазначеної у рядку 23.2 Податкової декларації з ПДВ, у рядок 23.1, що фактично призвело до зміни напряму бюджетного відшкодування «на рахунок платника у банку» (рядок 23.1) не можуть розцінюватися як порушення законодавства України. З урахуванням вищезазначеного, зміна напрямку відшкодування не є помилкою, оскільки внаслідок такої зміни не відбувається зміна (уточнення) податкового зобов'язання та/або податкового кредиту з ПДВ, тому внаслідок зміни напрямку відшкодування не потребується проведення повторної перевірки правомірності та правильності декларування бюджетного відшкодування, підтвердженого раніше проведеною перевіркою;
- ТОВ «Торговий дім «Елвас» вважає наказ №96 від 26.02.2015 року протиправним через відсутність правових підстав для проведення повторної виїзної позапланової документальної перевірки, оскільки дане питання податковим органом вже перевірялось та за результатами такої перевірки складено Довідку №7700/15-1/31737080 від 01.10.2014 року, за висновком якої перевіркою не встановлено порушень при відображенні ТОВ «ТД «Елвас» у декларації за липень 2014 року бюджетного відшкодування у сумі ПДВ 3314235 грн.;
- згідно податкової звітності з податку на прибуток ТОВ «Торговий дім «Елвас» є підприємством з обсягом доходу менш 20 млн. грн. за 2013 рік та менш 20 млн. грн. за 2014 рік, тобто є малим суб'єктом підприємницької діяльності;
- згідно із пунктом 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, передбачені в тому числі підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (платником подано декларацію до відшкодування ПДВ з бюджету), у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків;
- недотримання встановлених статтями 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб'єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши наступне:
- підприємству за липень 2014 року підтверджено та відшкодовано суму бюджетного відшкодування ПДВ в рахунок майбутніх платежів у розмірі 3 314,2 тис. грн. (довідка документальної позапланової виїзної перевірки від 01.10.2014 року №7700/1501/31737080), причиною виникнення від'ємного значення з ПДВ було придбання імпортованого обладнання за період - червень 2014 року (Лінії фігурного різу з числовим програмним керуванням у розібраному стані для зручності транспортування - 1 шт. Лінія використовується для прямого та фігурного різання листового металу за допомогою гельотинних ножиць, штампу фігурного різу 100мм. - 1шт. (частина до лінії фігурного різу з числовим програмним керуванням). Відсоток імпортних операцій у червні 2014 року складає 98,94%;
- у зв'язку з вищенаведеним, виникає необхідність здійснення документальної позапланової виїзної перевірки з питань правомірності бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника у розмірі 3200,0 тис. грн. за липень 2014 року, оскільки підприємством змінено напрямок бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в ході якої необхідно дослідити та встановити наявність основних фондів (імпортованого обладнання в червні 2014 року) та використання обладнання у власній господарській діяльності;
- обмеження, встановлені пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року №71-VІІІ не поширюється з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання на перевірки дотримання норм законодавства з питань відшкодування податку на додану вартість.
В судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Між контролюючим органом та платником податків складено акти звірок по платежах до бюджету по податку на додану вартість від 09.10.2014 року №5563-20 (за період з 01.04.2014 до 06.10.2014) та від 23.12.2014 №7400-20 (за період з 01.04.2014 до 16.12.2014), в яких податковим органом підтверджено позитивне сальдо розрахунків ТОВ «Торговий дім «Елвас» з бюджетом станом на 06.10.2014 року та станом на 16.12.2014 року.
30 січня 2015 року ТОВ «Торговий дім «Елвас» направив засобами телекомунікаційного зв'язку уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок на підставі абзацу 4 пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України, в якій :
- у рядку 23.1. «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» показник «-» виправив на показник «3200000»;
- у рядку 23.2 «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів показник «3314235» змінено на показник «114235» (а.с.56 звор.бік).
26 лютого 2015 року ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України видано оскаржуваний наказ, яким вирішено розпочати документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Торговий дім «Елвас» з питання правильності нарахування суми податку на додану вартість заявленої до відшкодування з бюджету на рахунок платника у банку по уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2014 року з 26.02.2015 року, тривалістю 30 календарних днів (а.с.20-21).
З метою вручення копії наказу та ознайомлення з направленням щодо проведення документальної позапланової перевірки, посадовими особами державної податкової інспекції - завідувачем сектору відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Кирпою Ю.І. та головним держаним ревізор-інспектором сектору відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Поповим С.В. здійснено виїзд на юридичну адресу ТОВ «ТД Елвас» м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 17-В.
27 лютого 2015 року посадовими особами ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська вручено директору ТОВ «Торговий дім «Елвас» оскаржуваний наказ №96 від 26.02.2015 року.
На підставі пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України 27 лютого 2015 року складено акт № 249/04-63-15-02/31737080 про відмову посадовими особами ТОВ «ТД Елвас» у допуску посадових осіб ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно до пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України, який діяв до 31.12.2014 року, у зв'язку із його виключенням згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII (далі - Закон №71-VIII), платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.
Оскільки 30 січня 2015 року, на час подання уточнюючої декларації за липень 2014 року, в якій змінено напрям бюджетного відшкодування на рахунок у банку, вищевказана норма права не діяла, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на використання такого права у січні 2015 року за період липень 2014 року.
В обґрунтування правомірності зміни напрямку бюджетного відшкодування 30 січня 2015 року позивач також посилається на пункт 5 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966, який набрав чинності з 1 грудня 2014 року, згідно якого у разі, якщо платником податку відповідно до пункту 200.6 статті 200 Кодексу приймається рішення про отримання на рахунок у банку бюджетного відшкодування сум податку, задекларованих у рядку 23.2 декларацій попередніх звітних (податкових) періодів, то таке рішення приймається платником податку за умови наявності в картках особових рахунків на момент прийняття такого рішення залишку невикористаної суми податку, що була задекларована до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань наступних звітних (податкових) періодів. Платником податку за такий відповідний звітний (податковий) період подається уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. У такому уточнюючому розрахунку сума такого залишку бюджетного відшкодування (або сума його залишку) зазначається у рядку 23.2 із знаком «-», а у рядку 23.1 - зі знаком «+». До такого уточнюючого розрахунку подаються (Д2) (додаток 2), (Д3) (додаток 3), (Д4) (додаток 4).
Проте, з огляду на скасування з 1 січня 2015 року пункту 200.6 статті 200 Податкового кодексу України та набрання чинності з 30 січня 2015 року, а саме дня опублікування у виданні «Офіційний вісник України» №6 від 30 січня 2015 року наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №13, яким «Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» викладений у новій редакції, та вже не містив реалізації права платника податку, яке діяло з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах, суд вважає таке посилання помилковим, а зміну напряму бюджетного відшкодування платником податків необґрунтованою.
Крім того, на думку суду, реалізація упродовж 2014 року права платника податків на зміну напрямку бюджетного відшкодування мала б здійснюватись останнім в порядку підпункту 46.4 статті 46 Податкового кодексу України, а не шляхом виправлення помилок у податковій звітності згідно пункту 50.1 статті 50 вказаного Кодексу, оскільки помилка, як юридичний факт мала б бути допущеною та об'єктивно існувати вже під час виготовлення та подання декларації, коли як зміна напрямку бюджетного відшкодування залежить від виникнення у платника податків у допущений законом проміжок часу бажання реалізувати гарантоване законом право, і таке бажання під час виготовлення та подання декларації мало б бути об'єктивно відсутнім.
Надаючи оцінку доводам позивача про наявність обмежень у реалізації компетенції контролюючого органу на проведення перевірки, призначеної оскаржуваним наказом, суд не вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.
Так, за загальним правилом підпункту 78.1.8 пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини, як подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
При цьому, документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Вищевказаною статтею одночасно введені обмеження на проведення документальних позапланових перевірок - контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені, зокрема, підпунктом 78.1.8 Податкового кодексу України, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків (частина 2 пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України).
Надаючи оцінку доводу позивача про порушення контролюючим органом пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, суд зазначає, що єдина перевірка за вказаний період, що задокументована актом від 1 жовтня 2014 року №7700/15-1-31737080, проведена саме на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України з метою перевірки достовірності відображення бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2014 року.
Як вбачається із матеріалів справи, платником податків 30 січня 2015 року подано уточнюючу податкову декларацію з ПДВ за період липень 2014 року в порядку підпункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, а саме, порядку виправлення самостійно виявлених помилок, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації.
У такому випадку, на думку суду, є правомірним застосовування контролюючим органом спеціальної норми, закріпленої підпунктом 50.3 статті 50 Податкового кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.
З огляду на викладене, суд зазначає, що контролюючий орган не був обмежений правилами пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України для призначення перевірки спірним наказом. При цьому, не зазначення вказаної норми в оскаржуваному наказі не створює обмежень для контролюючого органу в її застосуванні та не звужує коло підстав для призначення перевірки.
Надаючи оцінку доводам позивача про порушення відповідачем у формі незастосування пункту 3 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №71-VIII, суд зазначає, що контролюючим органом не допущено такого порушення.
Так, вказаною нормою установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
При цьому, прямо визначено, що зазначене обмеження не поширюється з 1 січня 2015 року на перевірки відшкодування податку на додану вартість.
Оскільки в оскаржуваному наказі йдеться саме про перевірку відшкодування податку на додану вартість, посилання позивача на порушення вказаної норми є необґрунтованим.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Отже, щодо доводів позивача про порушення порядку оформлення наказу, а саме відсутність на ньому печатки контролюючого органу, суд зазначає, що такі обставини можуть бути лише підставою для самостійного прийняття платником податків рішення щодо допущення посадових осіб до перевірки, проте не можуть слугувати підставою для скасування наказу.
З огляду на викладене, суд не знайшов підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Елвас» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 26 лютого 2015 року №96 - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30 березня 2015 року.

Суддя І.О. Верба