Справа № 823/237/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/237/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Бодюку В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_5 до прокуратури Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

6 лютого 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до прокуратури Черкаської області, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу грошової допомоги у зв'язку із виходом на пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у зв'язку із виходом на пенсію за вислугою років у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія після виходу на пенсію відповідно до частини 16 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати грошової допомоги у зв'язку із виходом на пенсію до дня фактичного розрахунку;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови ОСОБА_5 посилається на те, що правові відносини щодо виплати грошової допомоги у нього виникли не з моменту фактичного виходу на пенсію за вислугою років (01.07.2014 року), а з моменту набуття права на призначення пенсії (11.11.2010 року) і виходу на пенсію за вислугою років.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 28.06.1995 до 01.07.2014 позивач працював на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Черкаської області.

Позивачу 11.11.2010 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». При цьому позивач продовжував працювати в органах прокуратури.

Наказом прокурора Черкаської області №543к від 01.07.2014 року (а.с.9) позивача звільнено з посади слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури області з 01.07.2014 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.07.2014 року про виплату йому грошової допомоги у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи у прокуратурі Черкаської області на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом №11-479 за вих-14 від 08.08.2014 року відповідач відмовив позивачу у виплаті вищевказаної грошової допомоги у зв'язку з тим, що станом на час його звільнення (01.07.2014 року) частина 16 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачала виплату вищевказаної грошової допомоги, виключена на підставі Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014 року. Зміни набрали чинності з 01.04.2014 року. Таким чином, станом на 01.07.2014 року підстав для нарахування та виплати грошової допомоги позивачу не було.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час звільнення позивача з органів прокуратури (01.07.2014 року) норма закону, яка передбачала виплату грошової допомоги, була виключена, позивач не має права на отримання зазначеної грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції, яка діяла на час виходу позивача на пенсію 11.11.2010 року, далі Закон №1789-ХІІ), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Відповідно до частини 16 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

За змістом наведеної норми виплата грошової допомоги можлива за умови звільнення працівників з роботи в органах прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років чи по інвалідності. Тобто, виплаті такої грошової допомоги повинно передувати як набуття права на пенсію за вислугу років чи по інвалідності, так і звільнення з органів прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію.

Законом України «Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014 року було виключено частину шістнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», якою передбачалось, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Вказані зміни набрали чинності з 01.04.2014 року.

Отже, станом на 01.07.2014 року - час звільнення позивача з органів прокуратури за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років, норма щодо виплати грошової допомоги була виключена, тобто не діяла.

Як вбачається з матеріалів справи, після призначення позивачу 11.11.2010 року пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ він з органів прокуратури України не звільнився та продовжував працювати до 01.07.2014 року.

За таких обставин, у листопаді 2010 року позивач не мав права на отримання грошової допомоги, передбаченої частиною 16 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Відтак, доводи апелянта щодо наявності у нього права на отримання грошової допомоги, передбаченої частиною 16 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, станом на 11.11.2010 року, є безпідставні.

Таким чином, відповідач в оскаржуваному позивачем рішенні, що оформлено листом №11-479 за вих-14 від 08.08.2014 року, обґрунтовано відмовив позивачу в нарахуванні та виплаті грошової допомоги, передбаченої частиною 16 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка була чинною на час призначення позивачу пенсії.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність відмови прокуратури Черкаської області в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги.

Посилання позивача на правові позиції Верховного суду України та висновки Конституційного Суду України є безпідставними, оскільки такі не стосуються спірних правовідносин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблених у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2015 року

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.