Справа № 818/225/15
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 р. Справа №818/225/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, який її представники підтримали в судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що Державною податковою інспекцією у м.Сумах проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної -особи підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої складений акт № 5069/18-19-17-01-17//206 від 18.12.2014 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної -особи підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законондавсвта за період з 01.01.2012 р. по 30.09.2014 р».

На підставі акту перевірки 16 січня 2015 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №/2189 про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 ( п"ятсот десять) грн.; №/2190 про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 30525 ( тридцять тисяч п"ятсот двадцять п"ять) грн. 24 коп.; №/2188 про збільшення грошового зобов"язання з податку на додану вартість в розмірі 50916 ( п"ятдесят тисяч дев"ятсот шістнадцять) грн. 25 коп.; №/2193 про застосування штрафних санкцій в розмірі 01 грн.; №/2186 про застосування штрафних санкцій в розмірі 82512 ( вісімдесят дві тисячі п"ятосот дванадцять) грн.

Також видана вимога № Ф-/2194 про необхідність сплати позивачкою суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 47606 ( сорок сім тисяч шістсот шість) грн. 65 коп. та прийнятк рішення № /2196 про застосування штрафних санкцій в розмірі 5786 ( п"ять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску.

Позивачка вважає вказані рішення відповідача протиправними та просить скасувати, оскільки вважає, що вони ґрунтуються на помилкових висновках податкового органу про необхідність переходу позивачкою на загальну систему оподаткування.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позву заперечив, пояснивши, що позивачка перебувала на другій групі єдиного податку, згідно договорів орендувала у комунального закладу Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» нежитлові приміщення та здавала їх у суборенду приватному підприємству «Флоріс-С», яке знаходиться на загальній системі оподаткування. Таким чином, нею порушено підпункти 7,5 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податковго кодексу України, відповідно до яких позивачка зобов»язана перейти на сплату інших податків і зборів, підпункт 2 п.291.4 ст.291, п.294.1 ст.294 Податковго кодексу України. Внаслідок цих порушень позивачка занизила свій дохід, відповідно податкові зобов»язання та єдиний соціальний внесок.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд важає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.

На підставі акту перевірки № 5069/18-19-17-01-17//206 від 18.12.2014 року ( а.с. 28-44), 16 січня 2015 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №/2189 про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 ( п"ятсот десять) грн.; №/2190 про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 30525 ( тридцять тисяч п"ятсот двадцять п"ять) грн. 24 коп.; №/2188 про збільшення грошового зобов"язання з податку на додану вартість в розмірі 50916 ( п"ятдесят тисяч дев"ятсот шістнадцять) грн. 25 коп.; №/2193 про застосування штрафних санкцій в розмірі 01 грн.; №/2186 про застосування штрафних санкцій в розмірі 82512 ( вісімдесят дві тисячі п"ятосот дванадцять) грн. ( а.с.56-57, 58-59,61-62)

Також видана вимога № Ф-/2194 про необхідність сплати позивачкою суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 47606 ( сорок сім тисяч шістсот шість) грн. 65 коп. та прийняте рішення № /2196 про застосування штрафних санкцій в розмірі 5786 ( п"ять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску ( а.с.60, 66).

Зі змісту акту перевірки вбачається, що позивачка, здійснюючи вид діяльності, не зазначений у свідоцтві платника єдиного податку, а саме надання в оренду нерухомого майна, не перейшла з наступного звітного періоду на загальну систему оподаткування. Крім того, перебуваючи на 2-ій групі платника єдиного податку, надавала послуги суборенди нежитлових приміщень платнику податків, який знаходився на загальній системі оподаткування. Тобто вчинила одночасно два порушення, кожне з яких зобов»язувало її перейти на загальну систему оподаткування з 01.04.2012 року. На підставі таких висновків контролюючим органом здійснені донарахування позивачці відповідно до норм, які регулюють діяльність фізичних осіб-підприємців, що знаходяться на загальній системі оподаткування.

Суд вважає рішення ДПІ у м.Сумах такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Судом встановлено , що позивачка, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, є платником єдиного податку 2-ї групи. ( а.с.72,73, 74-75). Відповідно до умов договорів оренди користується належними комунальному закладу «Сумська обласна клінічна лікарня» нежитловими приміщеннями з метою розміщення аптеки та для надання медичних послуг. ( а.с. 45-46, 47-48, 49-50).

Відповідно до договору суборенди від 26 березня 2007 року ( а.с. 53-54,55) позивачка передала в користування приватному підприємству «Флоріс», що знаходиться на загальній системі оподаткування, нежитлове приміщення, площею 88 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з такого.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначається главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 2) п.291.4 ст.291 Кодексу, до другої групи суб»єктів господарювання, що застосовують спрощену систему оподаткування відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

Пункт 291.5 ст.295 Податкового кодексу України містить вичерпний перелік суб»єктів господарювання, які не можуть бути платниками єдиного податку першої-третьої груп. При цьому підпунктом 291.5.3 передбачено, що не можуть бути платниками єдиного податку фізичні особи - підприємці, які надають в оренду, зокрема нежитлові приміщення ( споруди, будівлі) та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 300 кв.м.

Відповідно до підпункту 298.2.3. пункту 298.3 ст.298 пп.5) Кодексу платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми. Відповідно до підпункту 298.2.3. пункту 298.3 ст.298 пп.7) Кодексу ( в редакції станом на 23.10.2013 року) платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у свідоцтві платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, - з першого числа місяця, наступного за податковим ( звітним ) періодом, у якому здійснювались такі види дільності. З 24.10.2013 року п.п.7) зобов»язує платника єдиного податку перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку.

При цьому пунктом 2 підрозділу 8 розділу ХХ (Перехідні положення) встановлено, що у 2012 році норми підпункту 7 підпункту 298.2.3. пункту 298.3 ст.298 Податкового кодексу України не застосовуються.

Відповідно до п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України податковим ( звітним ) періодом для платників єдиного податку другої групи, починаючи з 2013 року є календарний рік.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд приходить до висновку про відсутність обов»язку переходу позивачкою на загальну систему оподаткування з підстав, визначених підпунктом 7 підпункту 298.2.3. пункту 298.3 ст.298 Податкового кодексу України як з 01.04.2012 року ( про що зазначено в акті перевірки), так і з 01.04.2013 року ( про що зазначено в письмових запереченнях відповідача). Так, під час надання позивачкою послуг по наданню в оренду нерухомого майна в 2012 році, вказана норма не застосовувалась, відповідно відсутній факт вчинення порушення. В 2013 році податковий (звітний) період для позивачки становив рік, і, відповідно обов»язок перейти на сплату інших податків і зборів, виник з першого числа місяця, наступного за податковим ( звітним ) періодом, у якому здійснювались такі види дільності, тобто з 01.01.2014 року. В 2014 році позивачка мала право здійснювати такий вид діяльності як надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( а.с.74-75).

Також, на думку суду є безпідставним посилання податкового органу на положення підпункту 5 підпункту 298.2.3. пункту 298.3 ст.298 Податкового кодексу України як на підставу для переходу на загальну систему оподаткування у зв»язку з тим, що позивачка надавала в суборенду нежитлове приміщення планику податків, який перебував на загальній системі господарювання. Так, зазначена норма визначає обов»язок платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування у двох випадках: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування та у разі невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання. Проте, відповідачем не зазначено ні в акті перевірки, ні в судовому засіданні, який вид діяльності, що здійснювала позивачка, не дає права застосовувати спрощену систему оподаткування з огляду на вимоги підпункту 291.5 ст.291 Податкового кодексу України. Так само відповідачем не вказано в чому невідповідність діяльності позивачки як фізичної особи - підприємця вимогам організаційно-правових форм такого господарювання.

Разом з тим, враховуючи обмеження, встановлені абзацом першим п.п.2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України та виходячи зі змісту п.п.291.5.3 п.291.5 ст.291 Кодексу, суд вважає, що платник єдиного податку другої групи, який надає в оренду нежитлове приміщення площею менше 300 кв.м., порушує умови перебування в другій групі, оскільки зазначену послугу такий платник надає неплатнику єдиного податку. Однак, це може містити обов»язок перейти його лише до іншої групи платника єдиного податку ( третьої) та, як наслідок, застосовування до нього ставки єдиного податку, визначеної для такої групи платника єдиного податку

На підставі викладеного, суд вважає необґрунтованим висновок податкового органу про необхідність переходу позивачкою на загальну систему оподаткування з 01.04.2012 року, відповідно рішення відповідача про донарахування і визначення грошових зобов»язань як для платника податків, що знаходиться на загальній системі оподаткування є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі ч.1 ст. 94 КАС України на користь позивача належить стягнути за рахунок державного бюджету понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1278,90 грн.(а.с.4-9).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій - задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 16 січня 2015 року:

№/2189 про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 ( п"ятсот десять) грн.;

№/2190 про збільшення грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 30525 ( тридцять тисяч п"ятсот двадцять п"ять) грн. 24 коп.;

№/2188 про збільшення грошового зобов"язання з податку на додану вартість в розмірі 50916 ( п"ятдесят тисяч дев"ятсот шістнадцять) грн. 25 коп.;

№/2193 про застосування штрафних санкцій в розмірі 01 грн.;

№/2186 про застосування штрафних санкцій в розмірі 82512 ( вісімдесят дві тисячі п"ятосот дванадцять) грн.

фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 16 січня 2015 року № Ф-/2194 про сплату фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування в сумі 47606 ( сорок сім тисяч шістсот шість) грн. 65 коп.

Визнати протиправним і скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 16 січня 2015 року № /2196 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 5786 ( п"ять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп. за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску.

Стягнути з державного бюджету на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1278,90 грн. в рахунок повернення судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Л.М. Опімах

Повний текст постанови складений 16 березня 2015 року.

З оригіналом згідно

Суддя Л.М.Опімах