Справа № 820/19081/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 р.Справа № 820/19081/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 820/19081/14

за позовом Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" (далі - позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач), в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 18.11.2014 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 р. адміністративний позов Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" - задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 18.11.2014 року № та № .

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: пп. 138.1.1, п. 138.1, п.138.2. ст.138, п.п.139.1.9. п.139.1. ст.139, п.198.1., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 та п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України; п. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.12.2014 року Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" () зареєстроване як юридична особа 13.03.2000 року; місцезнаходження юридичної особи: 61140, м. Харків, пр-т Гагаріна, буд.20-а (Т.2, а.с.18).

Фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача.

За результатами вказаної перевірки складено акт "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" () з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги зв'язку" (код ЄДРОУ 22929400) за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2011 року" №322/28-09-49-15/30881083 від 10.11.2014 року (далі - Акт перевірки, акт - Т.1, а.с.12-75), в якому зафіксовані порушення позивачем пп. 138.1.1, п. 138.1, п.138.2. ст.138, п.п.139.1.9. п.139.1. ст.139, п.198.1., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 та п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем 18.11.2014 року прийняті податкові повідомлення-рішення № та №, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток (Т.1, а.с.8-10).

Не погоджуючись з висновками акта перевірки та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи, викладені в акті перевірки, спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми доказами неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами, внаслідок чого спірні податкові повідомлення-рішення від 18.11.2014 року № та № підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 4 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 Податкового кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Приписами пункту 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Щодо визначення позивачеві зобов'язань з податку на прибуток колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, показник валових витрат безпосередньо впливає на об'єкт оподаткування.

Відповідно до п. 138.1. ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються з:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1. Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Разом з тим, відповідно до пункту 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, необхідно зауважити на те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку. При цьому, дотримання норм цивільного чи господарського права не означають автоматично реальності вчинення господарської операції. Правильність відображення в податковому обліку господарських операцій відповідно до їх реального змісту повинна здійснюватись виключно на підставі норм податкового законодавства. А відтак, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображено в укладених платником податків договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Як вбачається з акта перевірки №322/28-09-49-15/30881083 від 10.11.2014 року, фактичною підставою для відображення в акті порушень і винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги зв'язку".

В свою чергу, судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що між позивачем (Клієнт) та ТОВ "Східно-Європейські послуги зв'язку" (Компанія) 05.12.2007 року укладено контракт №051207 (Т.1, а.с.78-81).

Згідно з п.2.1 контракту №051207 від 05.12.2007 року Компанія зобов'язується в інтересах Клієнта виконати роботи з телемаркетинку, які включають в себе: проведення опитування респондентів з метою отримання замовлення від Клієнта та ознайомлення з правилами членства в Клубі, згідно з узгодженим Сторонами Сценарієм спілкування; актуалізацію (оновлення, уточнення) інформації, наданої в вихідній базі даних, на основі отриманих від респондентів відомостей, шляхом внесення змін в застарілі (змінені) данні.

Пунктом 2.2. контракту передбачено, що послуги надаються на території України і вбачає вихідні дзвінки на Київські міські номери телефонів, на стаціонарні номери телефонів інших регіонів України, а також на мобільні телефони, якщо такі є в вихідній базі даних.

Згідно з п.2.4 конкретний порядок і терміни виконання робіт по телемаркетингу визначаються в Додатках/додаткових угодах до контракту, які є невід'ємною частиною цього договору.

Клієнт зобов'язується надати Компанії вихідний масив інформаційних матеріалів, необхідних Компанії для розробки проекту Технічного завдання протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання контракту. Сценарій спілкування узгоджено підписаним Додатком №2 (п.3.1.2 контракту).

Пунктом 4.3.2 контракту передбачено, що порядок оплати за договором проводиться протягом трьох банківських днів з моменту отримання від компаній рахунку-фактури, за фактично надані послуги з нефіксованою сплатою. До платежів з нефіксованої сплатою належать рахунок на сплату послуг праці операторів, а також сплату вихідного телефонного трафіку, згідно з Додатком №1.

По закінченні робіт компанія надає розрахунок вартості послуг, розрахунки, акти виконаних робіт, податкові накладні ( п. 4.5 контракту №051207 від 05.12.2007 року).

Також, між позивачем та ТОВ "Східно-Європейські послуги зв'язку" додатково укладено протокол згоди ціни до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №1 від 15.07.2008 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №2 від 28.01.2009 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №3 від 29.07.2009 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №4 від 01.02.2011 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №5 від 31.08.2011 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №6 від 17.07.2012 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №7 від 04.11.2012 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №48 від 01.10.2012 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року (Т.1, а.с.82-90).

За результатами виконаних робіт виписано акти прийому-передачі робіт (надання послуг) № РН-0000967 від 18.10.2012 року, №РН-0001002 від 31.10.2012 року, № РН-0001046 від 04.11.2012 року, № РН-0000615 від 14.06.2011 року, № РН-0000618 від 20.06.2011 року, № РН-0000621 від 22.06.2011 року, № РН-0000621 від 22.06.2011 року, № РН-0000628 від 24.06.2011 року, РН-0000629 від 29.06.2011 року, № РН-0000726 від 26.07.2011 року, № РН-0000820 від 09.08.2011 року, № РН-0000822 від 12.08.2011 року, № РН-0000823 від 12.08.2011 року, № РН-0000837 від 22.08.2011 року, № РН-0000851 від 31.08.2011 року, №РН-0000849 від 30.08.2011 року, № РН-0000850 від 30.08.2011 року, № РН-0000930 від 08.09.2011 року, № РН-0000931 від 09.09.2011 року, акт № РН-0000932 від 13.09.2011 року, № РН-0000947 від 17.09.2011 року, № РН-0000948 від 18.09.2011 року, № РН-0000955 від 29.09.2011 року, № РН-0000957 від 29.09.2011 року, № РН-0001112 від 31.10.2011 року; звіти №2 за надані послуги з телемаркетингу за період 10.10.2012 року по 04.11.2012 року від 05.11.2012 року.

На підтвердження виконання умов контракту №051207 від 05.12.2007 року позивачем надано копії документів первинного бухгалтерського обліку, складання яких передбачено умовами контракту, а саме: рахунки №4680/9186 від 13.09.2011 року, №4679/9186 від 09.09.2011 року, 4678/9186 від 08.09.2011 року, №4695/9186 від 17.09.2011 року, №4619/9186 від 31.08.2011 року, № 4619/9186 від 31.08.2011 року, №4618/9186 ВІД 30.08.2011 року, №4620/9186 від 30.08.2011 року, №4549/9186 від 09.08.2011 року, №4563/9186 від 12.08.2011 року, №4562/9186 від 12.08.2011 року, 4574/9186 від 22.08.2011 року, №4574/9186 від 22.08.2011 року, № 4336/9186 від 22.07.2011 року, №4333/9186 від 20.07.2011 року, №4342/9186 від 29.07.2011 року, №4341/9186 від 24.07.2011 року, №4457/9186 від 26.07.2011 року, №4303/9186 від 14.07.2011 року, №4706/9186 від 29.09.2011 року, №4706/9186 від 29.09.2011 року, №4706/9186 від 29.09.2011 року, №4694/9186 від 18.09.2011 року, №4694/9186 від 18.09.2011 року, №4872/9186 від 31.10.2011 року, №4872/9186 від 31.10.2011 року, №4872/9186 від 31.10.2011 року, № 4902/9186 від 02.11.2011 року, №4707/9186 від 29.09.2011 року, №6211/9186 від 18.10.2012 року, №6164/9186 від 31.10.2012 року, №6289/9186 від 04.11.2012 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги зв'язку" згідно з умовами контракту виписано рахунки-фактури: №29-33977043 від 30.09.2011 року, №29-33977043 від 30.09.2011 року, №СФ-2011-1103/1-10 від 10.10.2011 року, №30-35835436 від 31.10.2011 року (Т.1, а.с.243, 244а, 246, Т.2, а.с.5).

Оплата за контрактом №051207 від 05.12.2007 року здійснена позивачем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Східно-Європейські послуги зв'язку", що підтверджується копіями платіжних доручень № 19521 від 02.11.2012 року, № 20294 від 14.11.2012 року, № 20393 від 15.11.2012 року, № 20393 від 15.11.2012 року, № 7729 від 24.06.2011 року, № 8077 від 29.06.2011 року, № 8276 від 01.07.2011 року, № 10386 від 05.08.2011 року, № 10939 від 11.08.2011 року, № 11075 від 12.08.2011 року, № 11529 від 19.08.2011 року, № 11925 від 30.08.2011 року, № 12058 від 31.08.2011 року, № 12124 від 01.09.2011 року, № 12311 від 02.09.2011 року, № 12570 від 07.09.2011 року, № 13762 від 27.09.2011 року, № 13814 від 28.09.2011 року, № 13846 від 29.09.2011 року, № 14296 від 06.10.2011 року, № 14902 від 14.10.2011 року, № 14967 від 17.10.2011 року, № 14640 від 11.10.2011 року, № 14763 від 12.10.2011 року, № 14837 від 13.10.2011 року, № 16689 від 11.11.2011 року, № 16790 від 14.11.2011 року, № 16909 від 15.11.2011 року.

За результатами виконаних робіт ТОВ "Східно-Європейські послуги зв'язку" виписано податкові накладні № 15 від 18.10.2012 року, № 48 від 31.10.2012 року, № 2 від 04.11.2012 року, №8 від 14.06.2011 року, № 11 від 20.06.2011 року, № 14 від 22.06.2011 року, № 18 від 24.06.2011 року, № 21 від 29.06.2011 року, № 29 від 28.07.2011 року, № 7 від 09.08.2011 року, № 8 від 12.08.2011 року, № 9 від 12.08.2011 року, № 37 від 31.08.2011 року, № 30 від 30.08.2011 року, № 31 від 30.08.2011 року, № 11 від 08.09.2011 року, № 13 від 09.09.2011 року, № 15 від 13.09.2011 року, № 23 від 17.09.2011 року, № 24 від 18.09.2011 року, № 42 від 29.09.2011 року, № 43 від 29.09.2011 року, № 87 від 31.10.2011 року.

В ході судового розгляду справи представником позивача надано пояснення щодо економічного ефекту від отриманих за контрактом №051207 від 05.12.2007 року послуг, зокрема, зазначено, що внаслідок надання позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги зв'язку" послуги телемаркетингу збільшено обсяг замовлень продукції позивача споживачами.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем зобов'язань з оплати вартості товарів та послуг за вказаним правочином шляхом перерахування грошових коштів.

Таким чином, факт реальності понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах підтверджений матеріалами справи.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на той факт, що відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не було надано доказів на підтвердження фальшивості зазначених документів, або на невідповідність відомостей, зазначених в цих первинних документах, фактичним обставинам, або на відсутність у контрагента статусу платника ПДВ на момент вчинення та виконання правочину, або на завищення вартості робіт чи послуг, або на несумісність зазначених в документах робіт чи послуг з власною господарською діяльністю ДП з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля". У ході перевірки відповідачем не встановлено проведення ДП з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" збиткових операцій, невикористання у власній господарській діяльності товарів (послуг), отриманих від ТОВ "Східно-Європейські послуги зв'язку", взаємопов'язаності позивача та вказаного контрагента, обізнаності щодо обставин господарювання один одного, вчинення ними узгоджених дій щодо отримання будь-якої вигоди (в тому числі і податкової).

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентом позивача зобов'язань за спірним правочином. Копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст.44, 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ "Східно-Європейські послуги зв'язку" і правомірність нарахування податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Щодо доводів відповідача у акті перевірки про відсутність в актах прийому-передачі робіт (надання послуг) прізвищ та посад осіб Виконавця та Замовника, чиї підписи значаться на актах, колегія суддів зауважує, що представником позивача в ході розгляду справи надано пояснення, в яких позивач вказує, що прізвища та посади осіб, які підписали акти, вказані в описовій частині акту з зазначенням підстав представництва, що також підтверджено матеріалами справи.

У акті перевірки та в апеляційній скарзі також наявне зауваження податкового органу про те, що згідно з контрактом №051207 від 05.12.2007 року між ТОВ "Східно-Європейські послуги зв'язку" та Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" міститься заборона залучення третіх осіб до виконання договору та передання бази Клієнтів третім особам відповідно до п.6.4, та 6.5 вищевказаного договору. У подальшому податковий орган вказує, що між Товариством "Східно-Європейські послуги зв'язку" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Которін" у 2011 році укладені договори, предметом яких є надання інформаційних послуг (виконання робіт по телемаркетингу), в акті також вказано, що послуги, придбані у постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю "Которін" за період 01.06.2011 року по 31.10.2011 року, в подальшому реалізовані Дочірньому підприємству з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля".

Щодо вищевказаного зауваження податкового органу колегія суддів зауважує на таке.

При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, саме тому визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку, не має безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Окрім того, відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано доказів, які підтверджують, що послуги, придбані позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги зв'язку", є тими ж послугами, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги зв'язку" придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю "Которін".

З приводу твердження суб'єкта владних повноважень в акті перевірки та в апеляційній скарзі про відсутність факту реального вчинення господарських операцій через акт Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 05.09.2014 р. №2188/26-53-22-01-21-22929400 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги зв'язку" () з питань правильності дотримання податкового законодавства в частині взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Которін" () за період з 01.06.2011 року по 31.10.2011 року", в якому податковий орган вказує на нереальний характер вчинення дій, пов'язаних з надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги зв'язку" за червень-жовтень 2011 року, колегія суддів зауважує на таке.

Належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (оскільки наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не надано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочинів недійсними.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки, довідки зустрічної звірки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки, в яких викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Крім того, зазначені відповідачем обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податковий кредит з ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Адже, Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. І в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи, оскільки позивач та його контрагент є окремими суб'єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку на додану вартість, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст. 61 Конституції України.

В силу ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Колегія суддів також акцентує увагу і на тому, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарські операції між позивачем та ТОВ "Східно-Європейські послуги зв'язку" мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність висновків податкового органу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем не доведено правомірність його рішень, що оскаржуються.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що обставини, які викладені відповідачем в акті перевірки, неможливо кваліфікувати як порушення, що передбачені пп. 138.1.1, п. 138.1, п.138.2. ст.138, п.п.139.1.9. п.139.1. ст.139, п.198.1., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 та п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що висновок податкового органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України не відповідає встановленим обставинам справи, а тому податкові повідомлення - рішення від 18.11.2014 року № та № підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2015р. по справі № 820/19081/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя П'янова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.