Справа № 2а-792/10/1070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/9991/55800/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Маринчак Н.Є., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Споживчого товариства "Марина" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011 у справі № 2а-792/10/1070

за позовом Споживчого товариства "Марина"

до Кагарлицької об'єднаної державної податкової інспекції Київської області

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариством до суду заявлено позовні вимоги, з урахуванням зміни, про визнання протиправним та скасування рішення від 27.11.2008 № /0, яким до нього Державним податковим органом застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 12 775,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевірка проводилася з порушенням процедури та порядку проведення перевірки. Зокрема позивач вказує на ту обставину, що перевірка проводилася за відсутності уповноваженої особи Товариства, а гр. ОСОБА_4, у присутності якої була здійснена перевірка, у трудових відносинах з Товариством не перебуває. Безпосередня присутність гр. ОСОБА_4, у приміщенні, де проводилась перевірка, була обумовлена трудовими відносинами з іншим суб'єктом господарювання (ФОП ОСОБА_5.), який здійснює підприємницьку у межах однієї торгової площі з позивачем.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2010 позов задоволено, визнано протиправним та скасовано оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій з тих підстав, що під час перевірки відповідачем було перевірено іншу особу, яка знаходилася в тому самому приміщенні, що й позивач, а акт перевірки підписано працівником ФОП ОСОБА_5, а не працівником Товариства.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011 рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено за доведеності порушень законодавства в діяльності позивача та відповідно правомірності застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій.

Не погодившись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Товариство до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У поданих запереченнях на скаргу відповідач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 17.11.2008 працівниками державного податкового органу на виконання плану - графіку перевірок та на підставі направлення на перевірку від 17.11.2008 проведено перевірку господарської одиниці позивача (магазину) по вул. Кірова, 2 у с. Іванівка Кагарлицького району Київської області щодо дотримання позивачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, у ході якої встановлено факти порушення пунктів 2, 5, 13 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Порушення вимог Закону № 265/95-ВР полягало у проведенні розрахункової операції без видачі особі, що придбала товар, розрахункового документа встановленої форми, проведення розрахунків без використання книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки, а також у незабезпеченні відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, на загальну суму 2 487,00 грн.

Так, за змістом ч. 7 ст. 11 1 Закону України від 04.12.1990 № 509- XII "Про державну податкову службу в Україні" перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", вважаються позаплановими перевірками. Це, у свою чергу, означає, що на такі (як планові, так і позапланові) перевірки поширюються "процедурні" правила проведення позапланових перевірок, передбачені ст. 11 Закону № 509-XII. Тому, посадові особи податкового органу мають право приступити до проведення як планових, так і позапланових перевірок РРО за умови надання суб'єкту господарювання під розпис: направлення на перевірку та копії наказу керівника податкового органу про проведення перевірки. При цьому обидва документи має бути оформлено відповідно до вимог, установлених ст. 112 Закону № 509-XII.

При цьому слід зазначити, що, встановлюючи умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових виїзних перевірок, ст. 112 Закону № 509-XII одночасно встановлює наслідки недотримання контролюючим органом цих умов. Згідно з ч. 2 цієї статті ненадання посадовими особами органу державної податкової служби платнику податків документів, перелік яких наведений в частині першій, або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Отже, законний інтерес платника податків в проведенні органом державної податкової служби перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його права не допустити посадових осіб органу державної податкової служби до перевірки.

В разі коли платник податків не скористався цим правом і перевірка була проведена платник податків має право оскаржити рішення органу державної податкової служби, прийняте за результатами перевірки, з підстав невідповідності рішення закону чи компетенції органу державної податкової служби.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідач мав законодавчо обґрунтовані підстави для проведення перевірки, визначена законом процедура проведення перевірки податковим органом не порушена, оформлені за наслідками проведеної перевірки матеріали (акт перевірки, додатку до акту перевірки про підтвердження фактичної наявності коштів) не містять недоліків, які б позбавляли такі матеріали юридичної сили і доказовості, до проведення перевірки працівники контролюючого органу були фактично допущені, що підтверджується фактом отримання гр. ОСОБА_4 (продавцем) від імені Товариства направлень від 17.11.2008 № 7600 та № 7601, у яких міститься її підпис.

Таким чином, порядок проведення перевірки контролюючим органом дотримано.

Посилання позивача на відсутність трудових відносин з гр. ОСОБА_4, судом апеляційної інстанції також обґрунтовано не взято до уваги, оскільки з урахуванням положень ч. 4 ст. 24 Кодексу Законів про працю України порушення порядку здійснення розрахункових операцій є підставою для притягнення до відповідальності незалежно від того, якою конкретно особою здійснювалась роздрібна торгівля.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи постановою Кагарльцького районного суду від 26.11.2008 у справі 2-4746/08 гр. ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення порядку провадження господарської діяльності) та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відтак, суд апеляційної інстанції правомірно відхилив доводи позивача про те, що у межах однієї торгової площі з Товариством здійснює підприємницьку діяльність інший господарюючий суб'єкт, працівник якого допустив перевіряючих до перевірки та в присутності якого було проведено вказану перевірку.

Згідно з п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327 (втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984), за результатами проведення невиїзних документальних. виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Викладені в акті перевірки обставини є підставою для застосування керівником податкового органу чи його заступником відповідних заходів - винесення рішень.

Таким чином, акт, складений фахівцями органу податкової служби за результатами перевірки Товариства, є належним доказом, який підтверджує факти допущених позивачем правопорушень.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, виявлені порушення під час перевірки (проведення розрахункової операції на суму 6,00 грн. без видачі особі, що придбала товар, розрахункового документа встановленої форми, невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями на загальну суму 2 487,00 грн.) підтверджуються актом перевірки від 17.11.2008. Вказані обставини підтверджуються й іншими доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема, власноручно складеним продавцем ОСОБА_4 описом готівкових коштів на місці проведення розрахунків у розмірі 2 508,50 грн., тоді як сума готівкових коштів за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, склала 15,50 грн. При цьому продавець, в присутності якої була проведена перевірка, підписавши акт перевірки від 17.11.2008 щодо перевірки Товариства, будь - які заперечення з приводу зроблених в акті висновків не вносила, та позивачем у ході розгляду справи будь-яких доказів на спростування вказаних обставин надано не було.

Так, порядок проведення розрахунків визначено ст. 3 Закону № 265/95-ВР, відповідно до якої суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, чеків, жетонів тощо), при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Відповідальність за невиконання зазначених обов'язків передбачено п. 3 ст. 17 та ст. 22 Закону № 265/95-ВР у вигляді фінансових санкцій в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій книги обліку розрахункових операцій, та у п'ятикратному розмірі - у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями.

Відповідно до наведеного суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновком контролюючого органу про те, що позивач не виконав вимоги ст. 3 Закону № 265/95-ВР, внаслідок чого до нього правомірно застосовано фінансові санкції у сумі 12 775,00 грн.

За таких обставин переглянуте судове рішення апеляційної інстанції у справі відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Споживчого товариства "Марина" відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011 у справі № 2а-792/10/1070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Н.Є. Маринчак

А.О. Рибченко