Справа № 821/541/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/541/15-а
15 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Вітічак О.Р.,

а участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Попкової Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства у Херсонській області (далі - відповідач, Управління) щодо відмови відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вище зазначеної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також стягнути витрати на правову допомогу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що 04.12.2014 р. ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Птахівської сільської ради Скадовського району, отримавши 06.01.2015 р. відмову Управління у наданні такого дозволу з посиланням на включення даної земельної ділянки до Переліку земель державної і комунальної власності, права на які виставляються на земельні торги. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу, оскільки земельна ділянка, отримати у власність яку бажає позивач, не включена до жодного переліку, а тому вказані дії вчинені Управлінням без законних на те підстав, тобто всупереч норм чинного земельного законодавства України та Конституції України.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позову. Посилаючись на статті 134 та 136 Земельного кодексу України та на рішення колегії Держземагенства України, які введені в дію наказом Держземагенства від 15.10.2014 р. № 328, представник відповідача зазначив, що наказом відповідача від 17.12.2014 р. внесено зміни до наказу від 23.10.2014 р., унаслідок чого до Переліку несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, включено також земельну ділянку, яку позивач має намір отримати у власність безоплатно, а відтак - право на цю землю має набуватись тільки на конкурентних засадах. Вказані обставини слугували підставою для відмови у задоволенні заяви позивача, а тому, як вважає відповідач, у діях Управління відсутні ознаки протиправності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

04.12.2014 р. ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держземагенства у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га в адміністративних межах Птахівської сільської ради Скадовського району для ведення особистого селянського господарства.

06.01.2015р. Головне управління Держземагенства у Херсонській області, посилаючись на статті 134 та 136 Земельного кодексу України та на рішення колегії Держземагенства України, які введені в дію наказом Держземагенства від 15.10.2014 р. № 328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 р. № 37732/0/1-14, відмовило ОСОБА_3 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та запропонувало прийняти участь у земельних торгах щодо продажу права оренди на земельну ділянку.

Тобто, вказаним листом відповідач повідомив позивача про наявність обставин, які перешкоджають позитивному вирішенню питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Представник відповідача у судовому засіданні стверджував, що підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 є те, що на виконання рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р., відповідачем включено до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, земельну ділянку, намір безоплатно отримати яку має позивач. Інших підстав для відмови відповідачем не наведено.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 116 ЗК України, зокрема, частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Із наведених вище норм ЗК України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Крім того, статтею 118 ЗК України встановлено вимоги до заяви, яку подають громадяни з метою одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та виключний перелік документів, які додаються до такої заяви.

Судом встановлено, що з метою одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства 04.12.2014 р. позивачем подано до Управління відповідну заяву, до якої додано передбачені ЗК України документи.

Отже, позивачем дотримано вимоги земельного законодавства, які регулюють порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Представник відповідача у судовому засіданні, посилаючись на частини 1 та 3 статті 136 ЗК України стверджував, що підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 є те, що на виконання рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 р. відповідачем у грудні 2014 року складено Перелік несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги (далі - Перелік несформованих земельних ділянок), до якого включено земельну ділянку, намір безоплатно отримати у власність яку має позивач. Інших підстав для відмови відповідачем не наведено.

На виконання доручення Віце-прем'єр-міністра-Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014р. № 37732/0/1-14 та рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 р., що введені в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 р. № 328, Головним управлінням Держземагенства у Херсонській області 23.10.2014 р. прийнято наказ № 21-81/19-14, яким затверджено Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги (далі - Перелік).

Судом встановлено, що даний Перелік містить інформацію про земельні ділянки із присвоєними їм кадастровими номерами та зареєстрованими у Державному земельному кадастрі, тобто сформовані земельні ділянки, тобто ті, яким присвоєно кадастровий номер.

17.12.2014 р. відповідачем прийнято наказ № 21-151/19-14, яким внесено зміни до наказу від 23.10.2014 р. № 21-81/19-14 шляхом доповнення Переліку новими несформованими земельними ділянками, права на які виставляються на торги. До Переліку несформованих земельних ділянок Управлінням включені земельні ділянки за межами різних населених пунктів Херсонської області, проте, як з'ясовано судом, цей Перелік не містить земельних ділянок, розміщених на території Птахівської сільської ради Скадовського району.

Отже, відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га в адміністративних межах Птахівської сільської ради Скадовського району для ведення особистого селянського господарства з посиланням на включення вказаної земельної ділянки до Переліку несформованих земельних ділянок є безпідставною.

Як було зазначено вище, Земельним кодексом України, зокрема статтею 116, визначено, що особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Отже, право особи на отримання у власність земельної ділянки може бути реалізовано у спосіб, передбачений главою 19 ЗК України - ст. ст. 116-122 - або у спосіб, передбачений Главами 20-21 цього Кодексу, тобто, у спосіб безоплатної передачі їм земельної ділянки у власність або на підставі цивільно-правових угод, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок, зокрема, для ведення особистого селянського господарства (абз. 16 ч. 2 ст. 134 ЗК України).

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу (ч. 2 ст. 135 ЗК України).

Таким чином, ЗК України встановлено винятки, коли продаж земельної здійснюється без проведення земельних торгів, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини 1 ст. 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови (ч. 2 ст. 136 ЗК України).

Частиною 3 статті 136 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Із аналізу наведених норм ЗК України слідує, що Перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та прав на них, які виставляються на земельні торги визначається організатором земельних торгів і заборона щодо відчуження встановлена саме на ті земельні ділянки, які включені до Переліку. У свою чергу, до вказаного Переліку може бути включено земельну ділянку тільки за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку, оскільки об'єктом продажу на аукціоні може бути земельна ділянка, яка є об'єктом цивільних прав.

Як встановлено судом, земельна ділянка орієнтовною площею 2,00 га, що розташована в адміністративних межах Птахівської сільської ради не сформована, тобто їй не присвоєно кадастрового номеру. Дана обставина відповідачем не спростована.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність, відповідач, відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власніст без законних на те підстав, відповідач таким чином перешкоджає позивачу у реалізації законодавчо наданого ОСОБА_3 права, чим порушує принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Беручи до уваги наведене вище, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних ОСОБА_3, а відтак - про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про відшкодування судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 2174,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

До складу витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги, зокрема, витрати, пов'язані із виконанням процесуальних дій по справі (наприклад, збір доказів, копіювання документів).

Відповідно до ч. 2 ст. 90 КАС України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судом встановлено, що згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня на рівні 1218,00 грн., відповідно розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 487, 20 грн. (1218 грн. х 40% = 487 грн. 20 коп.) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до наданого адвокатом розрахунку погодинної вартості послуг, загальна кількість годин обслуговування становить 17 годин вартістю 2 174,00 грн., з яких: попередня консультація щодо спірних правовідносин (3 години) - 300,00 грн.; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи (6 годин) - 300,00 грн.; консультація стосовно підготовки процесуальних документів (6 годин) - 600,00 грн.; відвідування судових засідань (2 години) - 974,00 грн.

Враховуючи, що вартість однієї години участі адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, не перевищує 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, та наявність в матеріалах справи документального підтвердження здійснених позивачем витрат на правову допомогу, суд задовольняє вимогу позивача про відшкодування вказаних витрат у розмірі 2174,00 грн.

Відповідно до статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держземагенства у Херсонській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність площею 2,00 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Зобов'язати Головне управління Держземагенства у Херсонській області протягом тридцяти днів з дня набрання постановою законної сили надати суду звіт про її виконання.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 73,08 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2174,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 31 березня 2015 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 6.3