Справа № 806/722/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2015 р. м. Київ К/800/38254/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання Скавуляк Т.В.,

за участю: представника позивача Гермаковської О.С.,

представника відповідача Борисової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за

касаційною скаргою Житомирської митниці Міндоходів

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року

у справі № 806/722/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваформ Україна»

до Житомирської митниці Міндоходів

про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акваформ Україна» (далі - ТОВ «Акваформ Україна») звернулось до суду із адміністративним позовом до Житомирської митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № 101060000/2013/300593/2 від 13 серпня 2013 року, № 101060000/2013/300630/2 від 12 вересня 2013 року, № 101060000/2013/300705/2 від 14 жовтня 2013 року та картки відмови у митному оформленні товару № 101060000/2013/00700 від 13 серпня 2013 року, № 101060000/2013/00745 від 12 вересня 2013 року, № 101060000/2013/00838 від 14 жовтня 2013 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що митним органом обґрунтовано використаний резервний метод визначення митної вартості товарів, зважаючи на надання на її підтвердження декларантом документів, що містять розбіжності, а саме: у фактурах від 31 липня 2013 року № 24/Eml/2013 та № 26/ Eml/2013 зазначено, що замовлення клієнта здійснювалось за документами надісланими у строк від 21 травня 2013 року до 15 липня 2013 року, тобто до дати надання прайс-листа з асортиментом та цінами; прайс-лист виробника товару від 31 липня 2013 року виставлений на конкретну партію товару, за яким «Акваформ Україна» купує його, тобто прайс-лист має суб'єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції, яка повинна бути адресована необмеженій кількості можливих потенційних покупців, також у прайс-листі не зазначено на яких умовах запропоновано вартість товару та відсутня інформація про термін дії пропозиції.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду позивач вважає рішення судів першої та апеляційної інстанцій законними та обґрунтованими, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача касаційну скаргу підтримала та просила суд задовольнити її з підстав, викладених в ній. Представник відповідача заперечувала проти касаційної скарги, просила суд відмовити в її задоволенні, рішення судів залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, їх представників, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що 21 грудня 2012 року між АТ «Акваформ» (Польща) (продавець) та ТОВ «Акваформ Україна» (покупець) укладено контракт № 1/2012, за яким продавець зобов'язується на умовах, визначених цим контрактом, поставляти партіями санітарно-технічні вироби, меблі для ванної кімнати, обладнання та частини санітарно-технічних виробів і меблів (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього контракту.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 вказаного контракту найменування, асортимент, кількість, комплектність, ціна, термін поставки кожної партії товару зазначається в рахунках-фактурах, які є невід'ємними частинами контракту. Під партією товару сторони розуміють товар, що поставляється за одним рахунком-фактурою.

Відповідно до п.п. 3.1. п. 3 контракту ціна товару визначається у доларах США (USD) або у польських злотих (PLN), складена на умовах поставки DAP (Інкотермс-2010) на склад покупця за адресою: Україна, місто Житомир, вулиця Ватутіна, 91/1.

Згідно з п.п. 4.1 п. 4 контракту поставка товару за цим контрактом здійснюється на умовах поставки DAP, згідно з «Інкотермс 2010», на склад покупця за адресою: місто Житомир, вулиця Ватутіна, 91/1, якщо сторони письмово не погодять інше.

З метою митного оформлення товару отриманого за контрактом №1/2012 від 21 грудня 2012 року ТОВ «Акваформ Україна» подало до Житомирської митниці декларації № 101060000/2013/013869 від 13 серпня 2013 року; № 101060000/2013/016051 від 12 вересня 2013 року; № 101060000/2013/017865 від 14 жовтня 2013 року.

Для здійснення митного оформлення товару за митною декларацією № 101060000/2013/013869 від 13 серпня 2013 року позивачем подано наступні документи:

- контракт; експортну декларацію виробника;

- CMR б/н від 08.08.2013 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 31 липня 2013 року № 24/Eml/2013;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 31 липня 2013 року № 26/Eml/2013;

- прайс-лист виробника 2013 від 31 липня 2013;

- виписку Польсько-Української Господарчої Палати;

- декларацію митної вартості.

Відповідачем, за результатами проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару за МД № 101060000/2013/300593/2 від 13 серпня 2013 року встановлено, що документи, подані для митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: у фактурах від 31 липня 2013 року № 24/Eml/2013 та 26/Eml/2013 зазначено, що замовлення клієнта здійснюється за документами надісланими у строк від 21 травня 2013 року до 15 липня 2013 року, тобто до дати надання прайс-листа з асортиментом та цінами.

Прайс-лист виробника товару від 31 липня 2013 року виставлений на конкретну партію товару, за який ТОВ «Акваформ Україна» купує його, тобто прайс-лист має суб'єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції, яка повинна бути адресована необмеженій кількості можливих потенційних покупців.

У зв'язку виявленими розбіжностями 12 серпня 2013 року декларанту запропоновано надати додаткові документи відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосується відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та подібних товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та подібними оцінюваним товарам.

Декларантом повідомлено про відсутність можливості надати витребувані митницею документи.

13 серпня 2013 року відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101060000/2013/00700, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару № 1, 5 не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, розрахунок ціни (калькуляцію), чим порушено вимоги статей 52, 53 МК України.

Для здійснення митного оформлення товару за митною декларацією № 101060000/2013/016051 від 12 вересня 2013 року позивачем подано наступні документи:

- контракт; експортну декларацію виробника;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 30 серпня 2013 року № 32/Eml/2013;

- прайс-лист виробника від 30 серпня 2013;

- виписку Польсько-Української Господарчої Палати;

- прибутково накладна по якій товар за ціною у фактурах № 32/Eml/2013 оприбуткований позивачем;

- декларацію митної вартості.

Відповідачем, за результатами проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару за МД № 101060000/2013/300630/2 від 12 вересня 2013 року встановлено, що документи подані для митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: у фактурах від 30 серпня 2013 року № 32/Eml/2013 зазначено, що замовлення клієнта здійснюється за документами надісланими у строк від 25 січня 2013 року до 29 серпня 2013 року, тобто до дати надання прайс-листа з асортиментом та цінами;

Прайс-лист виробника товару від 30 серпня 2013 року виставлений на конкретну партію товару, за який ТОВ «Акваформ Україна» купує його, тобто прайс-лист має суб'єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції яка повинна бути адресована необмеженій кількості можливих потенційних покупців.

Крім того, митним органом при порівнянні рівня заявленої митної вартості товарів ТОВ «Акваформ Україна», з наявною у митному органі ціновою інформацією встановлено, що вартість схожих товарів значно перевищує вартість товарів, поданих до митного оформлення.

У зв'язку виявленими розбіжностями, 11 вересня 2013 року декларанту запропоновано надати додаткові документи у відповідності до ч. 3 ст. 53 МК України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги специфікації виробника товару.

На вимогу митного органу декларантом надано наступні документи: прибуткові та видаткові накладні, каталог продукції, калькуляцію цін на продукцію по фактурі № 32/Eml/2013 та виписку по рахунках.

При дослідженні додатково наданих декларантом документів, митним органом встановлено, що в наданій калькуляції цін на продукцію по фактурі № 32/Eml/2013 від 30 серпня 2013 року не відображені характеристики передбачені положеннями ч. 18 ст. 25 та ч. 1 ст. 63 МК України.

12 вересня 2013 року відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101060000/2013/00745, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару № 1 не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, чим порушено вимоги статей 52, 53 МК України.

Для здійснення митного оформлення товару за митною декларацією № 101060000/2013/017865 від 14 жовтня 2013 року позивачем подано наступні документи:

- контракт; експортна декларація;

- CMR б/н від 10 жовтня 2013 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 30 вересня 2013 року № 37/Eml/2013;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 08 жовтня 2013 року № 39/Eml/2013;

- прайс-лист виробника 2013 від 31 липня 2013;

- виписку Польсько-Української Господарчої Палати;

- декларацію митної вартості.

Відповідачем, за результатами проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару за МД № 101060000/2013/017839 від 14 жовтня 2013 року встановлено, що замовлення та складські документи, відомості, про які зазначені в рахунках-фактурах від 30 вересня 2013 року № 37/Eml/2013 та від 08 жовтня 2013 року № 39/Eml/2013, до митного оформлення не надавались, що не дає можливість пов'язати дану поставку з умовами у контракті.

Документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, дають обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем та покупцем міг вплинути на заявлену декларантом митну вартість товарів.

У зв'язку виявленими розбіжностями, 14 жовтня 2013 року декларанту запропоновано надати додаткові документи у відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та подібними оцінюваним товарам, розрахунок ціни.

Декларантом надано підтвердження Польсько-Української Господарчої палати про рівень цін на аналогічні товари на польському ринку.

14 жовтня 2013 року відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101060000/2013/00838, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару № 1 не підтверджена документально, а саме: на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, а саме: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінювання товарів ідентичних на території України; розрахунок ціни (калькуляцію), чим порушено вимоги статей 52, 53 МК України.

В подальшому позивач звертався до митного органу листом 28 листопада 2013 року № 190 щодо перегляду рішення про коригування митної вартості від 12 вересня 2013 № 101060000/2013/300630/2.

Дослідивши надані додаткові документи митний орган дійшов висновку, що видаткові накладні не містили повної інформації, яка б давала змогу ідентифікувати вантаж заявлений згідно фактури № 32/Eml/2013. У виписках по валютному рахунку ТОВ «Акваформ Україна» відсутні посилання на рахунки фактури та зовнішньоекономічних договорів, що не дозволяє зробити висновок, що мала місце оплата саме оцінюваного товару. Тому, митний орган залишив без змін рішення про коригування митної вартості від 12 вересня 2013 року № 101060000/2013/300630/2.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями митного органу про коригування митної вартості товару та картками відмови у митному оформленні (випуску) товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не доведено наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей чи ознак підробки, і не доведено що, подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим у митниці не було правових підстав для коригування митної вартості товару та видачі на підставі цих рішень карток відмови в митному оформленні товарів.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, ч. 4 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Судами встановлено, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Щодо доводів митного органу, що надані прайс-листи від 31 липня 2013 року та 30 серпня 2013 року мають суб'єктивну спрямованість та суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенціальних покупців, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки чинним законодавством не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд.

Також в обґрунтування сумнівів митного органу у заявленій митній вартості товару було покладено доводи про існування у відповідача на момент митного контролю інформації щодо митної вартості подібних (ідентичних) та схожих товарів, що ввозились на митну територію у період декларування товару, митне оформлення яких вже здійснено, та яка міститься у базі даних пошуково-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України.

Проте у рішенні про коригування митної вартості товарів № 101060000/2013/300593/2 від 13 серпня 2013 року, № 101060000/2013/300630/2 від 12 вересня 2013 року, № 101060000/2013/300705/2 від 14 жовтня 2013 року вказано на неможливість застосування другого чи третього методу визначення митної вартості товарів з причини відсутності цінової інформації на ідентичні та подібні товари.

З приводу посилання митного органу на дані Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ, як на підставу вірності визначення митної вартості товару, суд касаційної інстанції зазначає, що МК України не передбачено права митних органів коригувати ціну товару лише на підставі цінової бази даних ДМСУ. Рішення про митне оформлення товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДМСУ, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб'єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС ДМСУ відсутня інформації про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення. Тому, така інформаційна база не містить всіх об'єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально і підлягають обчисленню.

Суди, ухвалюючи рішення, дійшли висновку, що позивачем подано митному органу всі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару, та про відсутність розбіжностей у поданих документах.

Однак, суди не дали оцінку доводам митного органу що надані позивачем до митного органу видаткові накладні не містять повної інформації, яка б дала змогу ідентифікувати вантаж, заявлений згідно з фактурою від 30 серпня 2013 року № 32/Eml/2013, а у виписках по валютному рахунку ТОВ «Акваформ Україна» відсутні посилання на рахунок-фактури та контракт, що не дозволяє зробити висновок про оплату саме вказаного товару, що в свою чергу кваліфіковано митним органом як розбіжність в документах та є підставою для застосування правил, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.

Крім того, в матеріалах справи наявні лист ТОВ «Акваформ Україна» від 28 листопада 2013 року № 190 та відповідь на нього Житомирської митниці Міндоходів від 09 грудня 2013 року, згідно з якими митному органу надано документи для перегляду рішення про коригування митної вартості товару від 12 вересня 2013 року № 101060000/2013/300630/2, а саме виписка по валютному рахунку ТОВ «Акваформ Україна» з посиланням на рахунок-фактуру від 30 серпня 2013 року № 32/Eml/2013. Однак, вказаний в листах документ відсутній в матеріалах справи, отже не є дослідженими судами, що відповідно унеможливлює правильне вирішення спору у разі визнання судами обґрунтованості вимог митного органу щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Без встановлення вказаних обставин неможливо перевірити законність спірних рішень митного органу.

Таким чином, судами неповно встановлені обставини у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: