Справа № 2а-38/12
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Справа № 76354/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представників третьої особи Коваль І.А., Шейна С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_6 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Український центр енергоремонт» про скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, ОСОБА_6. 02.12.2011 року звернулися в суд з адміністративним позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Український центр енергоремонт», в якому просили скасувати рішення від 16.02.2011 року №95 «Про надання згоди на розроблення матеріалів технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельних ділянок».

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3, ОСОБА_6. оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просять рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити з підстав необґрунтованості, невідповідності дійсним обставинам справи, неповного і всебічного дослідження обставин справи.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу апелянти виходять з того, що рішеннями Дрогобицького міськвиконкому від 19.02.1981 року за № 64, від 18.07.1985 року № 299 та виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 25.09.1985 року за № 535, якими зобов'язано підприємство ВАТ «Львівенергоремонт» знести житловий будинок № 14, що знаходиться на території підприємства по АДРЕСА_1, жильців житлового будинку( апелянти) відселити та забезпечити квартирою . Ці рішення не виконанні і не скасовані.

Також рішеннями Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області вії 25.05.2005 року та від 25.02.2006 року зобов'язано підприємство ВАТ «Львівенергоремонт» відселити з санітарної зони жителів житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3.і ОСОБА_6 і надати їм квартиру загальною площею 62,47 кв.м. житловою площею 29кв.м. з усім комунальними вигодами в межах м. Дрогобич Львівської області.

Державною виконавчою службою Сихівського району Львова в 2006 році, 2008 році та 2009 році були відкриті виконавчі провадження відносно боржника ВАТ «Львівенергоремонт» про обов'язкове примусове виконана зазначених вище судових рішень, проте примусові санкції до боржника, належних позитивних результатів не дали, боржник свідомо, умисно не виконував судові рішення і ніякої відповідальності за невиконання судових рішень не поніс.

31.12.2005 року ВАТ «Львівенергоремонт» свідомо не виконуючи зазначені вище судові рішення, які набрали законної сили, передав в оренду ТзОВ «Український центр енергоремонт» виробничі будівлі, земельну ділянку площа 1470 кв.м. що знаходиться по АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці знаходиться аварійний житловий будинок №14 , обгороджений бетонною огорожею висотою 2,5м 100м. складом висотою 10м. баками з маслами висотою 4 м. тощо.

29.11.2007 року між ВАТ «Львівенергоремонт» та ТзОВ «Український центр енергоремонт» було укладено договір купівлі-продажу виробничих будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1. Покупець усвідомлював, що на території підприємства знаходиться аварійний житловий будинок №14, жильці якого( апелянти) продавцем не відселені.

В постанові Дрогобицького міськрайонного суду від 16-го березня 2011 року не з'ясовано звідки відповідач Дрогобицька міська рада та третя особа ТзОВ «Український центр енергоремонт» взяли неіснуючу площу 13047 кв.м. земельної ділянки на АДРЕСА_1 без врахування аварійного житлового будинку №14 ( орендували земельну ділянку площа 1470 кв.м. з житловим будинком №14).

Таким чином, апелянти ОСОБА_3 ОСОБА_6 прийшли до переконання, що рішення міської ради від 16.02.2011 року №95 про надання згоди ТзОВ «Український центр енергоремонт» на розроблення матеріалів технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельної ділянки площею 13047 кв.м. на АДРЕСА_1

та постанова суду першої інстанції прийнята свідомо на користь ТзОВ «Українського центру енергоремонт» без урахування їх законних прав для відселення.

При апеляційному розгляді представники третьої особи вимоги апеляційної скарги заперечили і пояснили, що ТзОВ «Український центр енергоремонт» не є правонаступником

ВАТ «Львівенергоремонт» і не являються боржником по справі відселення позивачів.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з»явилися, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області від 16.02.2011 року № 95 «Про надання згоди на розроблення матеріалів технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельних ділянок» ТзОВ «Український центр енергоремонт» ( п.1.2) надано згоду на розроблення матеріалів технічної документації із землеустрою по інвентаризації на земельну ділянку площею 13047 кв.м. на АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлових будівель. При виготовленні матеріалів технічної документації, за необхідності, передбачити сервітут для мешканців житлового будинку, суміжного з даною земельною ділянкою. ( а.с.73)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачів-мешканців будинку №14 ( передбачене право сервітуту), а також тієї обставини, що «ТзОВ «Український центр енергоремонт» не є правонаступником ВАТ «Львівенергоремонт»( боржник по виконавчому провадженню по відселенню позивачів з будинку №14.)

Колегія суддів погоджується з таким висновком, так як він відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства.

З матеріалів справи видно, що рішеннями Дрогобицького міськвиконкому від 19.02.1981 року за № 64, від 18.07.1985 року № 299 та виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 25.09.1985 року за № 535 зобов'язано підприємство ВАТ «Львівенергоремонт» знести житловий будинок № 14, що знаходиться на території підприємства по АДРЕСА_1, а жильців житлового будинку ОСОБА_3 ОСОБА_6 відселити та забезпечити квартирою .

Також рішеннями Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області вії 25.05.2005 року та від 25.02.2006 року зобов'язано підприємство ВАТ «Львівенергоремонт» відселити з санітарної зони жителів житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3.і ОСОБА_6 і надати їм квартиру загальною площею 62,47 кв.м. житловою площею 29кв.м. з усім комунальними вигодами в межах м. Дрогобич Львівської області.

Ці рішення не виконані і не скасовані.

Колегія суддів не заперечує, що не виконанням вказаних рішень ВАТ «Львівенергоремонт» по відселенню позивачів з жилого будинку №14 житлові права останніх порушено, проте «ТзОВ «Український центр енергоремонт», якому оскарженим рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області від 16.02.2011 року № 95 дозволено виготовлення технічної документації відношення до відселення позивачів не має.

Ця обставина підтверджується ухвалою судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 03.03.2015 року, якою відмовлено позивачам у заміні боржника у виконавчому провадження №2-1394-05, виданому Дрогобицьким міжрайонним судом Львівської області з ВАТ «Львівенергоремонт» на «ТзОВ «Український центр енергоремонт».

З договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 29.11.2007 року видно, що «ТзОВ «Український центр енергоремонт» придбало у ВАТ «Львівенергоремонт» виробничий корпус №3, допоміжний корпус, арочний склад, компресорну, що знаходяться АДРЕСА_1 ( а.с.75-76).

З кадастрового плану видно, що житловий будинок №14 знаходиться не всередині ( де розміщені куплені нежитлові будівлі), а з краю земельної ділянки АДРЕСА_1.( а.с.81-82)

Крім того, з рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 16.02.2011 року № 95 «Про надання згоди на розроблення матеріалів технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельних ділянок» видно, що воно стосується не тільки позивачів, а й інших осіб( п.п.1.1,1.3) ( а.с.73), відтак скасування цього рішення порушило би права останніх.

Згідно п.34 ст.26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції міської ради.;

Статтею 186 Земельного кодексу України передбачено, що розгляд та затвердження землевпорядної документації здійснюється відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Виходячи з приписів вказаних вище норм, колегія суддів вважає, що Дрогобицька міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення діяла на підставі у межах та у спосіб, встановлений Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2012 року у справі №2а-4630/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 31.03.2015 року.