Справа № 820/13658/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 листопада 2014 р. № 820/13658/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліної К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Наконечного А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, уточнивши який просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2014 року про збільшення сум грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16356,71 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 24422,50 грн. з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 р. №3067/К/20-40-10.04-17 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 6177,50 грн.;

- скасувати рішення №000581702 від 21.03.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року в сумі 33297,93 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.02.2014 р. Основ'янською ОДПІ м.Харкова ГУ у Харківській області проведено перевірку та складено акт №501/20-38-17-02-09/НОМЕР_1 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ФО-П ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства", на підставі якого 21.03.2014 р. були прийняті податкові повідомлення-рішення №000541702, №000561702 та рішення №000581702 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які згадується в акті перевірки, а викладені в акті судження інспекції є помилковими, адже не відповідають положенням закону та не узгоджуються з фактичними обставинами здійснення платником податків господарської діяльності та проведених ним господарських операцій.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві з урахуванням уточненого позову, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача - Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченням на позов (а.с. 35-36) відповідач вказав, що викладені в акті №501/20-38-17-02-09/НОМЕР_1 від 20.02.2014 р. судження ОДПІ про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними. Так, перевіркою об'єктивно встановлено, що у періоді з 01.01.2011 по 31.12.2012р. ФО-П ОСОБА_3 здійснювалась підприємницька діяльність на загальній системі оподаткування. До перевірки Книгу обліку доходів та витрат підприємцем не надано. Перевіркою правильності визначення суми одержаного доходу, відображеного у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012р. встановлено заниження доходу на суму 3575, 23 грн. В акті перевірки зазначено, що в порушення норм п. 152.4 ст. 152 ПК України занижено дохід за 2012 рік внаслідок не включення до складу оподатковуваного доходу погашеної дебіторської заборгованості (поступлення на розрахунковий рахунок коштів за відвантажений товар). За 2011р. встановлено завищення витрат в загальній сумі 83660, 64 грн. Також, до перевірки ФОП ОСОБА_3 не надала документальне підтвердження використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності. В акті перевірки констатовано, що позивачем в порушення вимог п. 138.1 ст. 138, ст. 185 ПК України неправомірно включено до складу витрат у 2011р. суму 83660, 64 грн. та до складу податкового кредиту у жовтні 2011р. ПДВ на суму 16732, 13 грн. за операціями, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємця. За результатами аналізу відхилень, встановлених Системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міністерства доходів і зборів України підприємець не задекларувала податкові зобов'язання з ПДВ у відповідних періодах, що перелічені в акті перевірки. Перевіркою реєстрів виданих та отриманих податкових накладних встановлено, що на порушення вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України ФОП ОСОБА_3 включила до складу податкового кредиту у грудні 2012р. податкову накладну, що перевищує граничний термін 365 днів, та в порушення підп. 198.1 ст. 198 ПК України включила до складу податкового кредиту у березні та травні 2011р. суми ПДВ за податковими накладними, які до перевірки не були надані. А у квітні 2011р. до складу податкового кредиту двічі включила одну і ту же суму ПДВ за податковою накладною. В акті перевірки зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_3 занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 13085, 38 грн. та занижено податкові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 18858 грн. Також перевіркою встановлено, що позивачем надавлись до податкової інспекції податкові декларації з ПДВ з порушенням вимог п. 203.1 ст. 203 ПК України.

Отже, враховуючи вчинені підприємцем порушення, Основ'янська ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області вважає прийняті ОДПІ рішення цілком правомірними, а відтак позовні вимоги, за твердженням відповідача, є безпідставними та необґрунтованими.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на позов, просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, отримав Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи Серії НОМЕР_2 від 08.11.2006 р., ідентифікаційний номер - НОМЕР_1. (а.с.66).

На обліку як платник податків фізична особа-підприємець перебуває у Основ'янській ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

На підставі наказу від 15.01.2014 р. №46, направлення від 27.01.2014 р. №115, виданого Основ'янською ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, на підставі п.77.1 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2012 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, ст. 13 та абз.6 п.7 розділу VIIІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р.

Результати перевірки оформлені актом №501/20-38-17-02-09/НОМЕР_1 від 20.02.2014р. (а.с. 9-25), за висновками якого позивачем - ФОП ОСОБА_3, порушено:

1) п.152.4 ПК України, а саме: занижено валовий (оподатковуваний) дохід за 2012 р. на суму 3575,23 грн.;

2) п.138.1 ст.138 ПК України, а саме: завищено валові витрати за 2011 р. на суму 83660,64 грн.;

3) п.177.2 ст.177 ПК України, а саме: занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 13085,37 грн.;

4) п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст. 44 ПК України; п.176.2 ст. 176 ПК України, а саме: подано з недостовірними відомостями розрахунок за 1-4 квартал 2011 р. та 1-4 квартал 2012 р.;

5) п.2 ст. 7 та п.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р., а саме, заниження зобов'язання з єдиного внеску на загальну суму 30270,85 грн.;

6) п.193.1 ст. 193, п.198.6 ст. 198, п.10 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, за якими встановлено заниження податкового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 18858 грн.;

7) п.203.1 ст. 203 ПК України, а саме: порушено строк надання податкових декларації з ПДВ за період лютий - липень 2011 р.;

8) п.6 ст.128 ГК України, а саме: допущено неналежне ведення обліку результатів підприємницької діяльності, включено до декларацій про майновий стан та доходи за 2011-2012 роки перекручених даних.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийняті спірні податкові повідомлення-рішення:

- від 21.03.2014 р. №000541702, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16356,71 грн., з яких 13085,37 грн. - основний платіж, 3271,34 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с.6);

- від 21.03.2014 р. № 000561702, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_3 з податку на додану вартість у розмірі 24422,50 грн., з яких 18858,00 грн. - основний платіж, 5564,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями. (а.с.7);

- а також винесено рішення №000581702 від 21.03.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким встановлено порушення п.2 ст.7 та п.11 ст.8 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і за наслідком якого донараховано 30270,85 грн. єдиного внеску та штрафні санкції у розмірі 3027,09 грн. (а.с.8).

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач оскаржив їх до Головного управління Міндоходів у Харківській області та Міністерства доходів і зборів України.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 р. №3067/К/20-40-10-04-14 збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість, визначене у податковому повідомленні-рішенні №000561702 від 21.03.2014 р. на загальну суму 6177,5 грн. (а.с.26-28).

Рішенням Міністерства доходів і зборів України залишено рішення Основ'янської ОДПІ м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області та Головного управління Міндоходів у Харківській області без змін, а повторну скаргу підприємця - без задоволення.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також суджень, відображених органом податкової інспекції в акті №501/20-38-17-02-09/НОМЕР_1 від 20.02.2014р. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у періоді, що перевірявся, знаходилась на загальній системі оподаткування. Основним видом діяльності за КВЕД є 46.47 - оптова торгівля меблями, килимами й приладами освітлювання.

В акті перевірки від 21.02.2014 р. зазначено, що позивачем до складу валових витрат включені витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей (металошиферу), які не використовуються позивачем в підприємницькій діяльності.

Під час судового розгляду справи встановлено, що у перевіряємому періоді позивач мав господарські відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕНК".

Так, згідно договору оренди нежилого приміщення №01072012-2 від 01.07.2012 року та договору оренди складського приміщення №02/0101109 від 01.01.2009 р. (а.с.42-44), укладених ФОП ОСОБА_3 (орендар) та ТОВ "РЕНК" (орендодавець), орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежиле приміщення 1 поверху, літ. "У-3", загальною площею 90,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та складське приміщення загальною площею 108,00 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Харків. АДРЕСА_2

Частиною 1 ст. 776 Цивільного кодексу України встановлено, що поточний ремонт речі, переданої в найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, на підставі вказаної норми закону та п.4.1Договору №01072012-2 від 01.07.2012 року і п.6.1 Договору оренди №2/010109 від 01.01.2009 року, на орендаря покладено обов'язок проводити за свій рахунок поточний ремонт орендованого приміщення. На виконання умов договору позивач придбав металошифер, за допомогою якого здійснював поточний ремонт орендованих складських приміщень.

Реальність здійснення ремонтних робіт позивачем підтверджується Актом здачі- прийому робіт від 23.11.14 року (а.с.67) та Актом про виконання договору від 23.11.2012 р. (а.с.50).

Відповідно актів, ФОП ОСОБА_3 за свій рахунок та за згодою ТОВ "РЕНК" здійснила поточний ремонт будівлі за адресою: АДРЕСА_1

Поточний ремонт полягав у проведенні зовнішньої теплоізоляції стін утеплювачем, металошифером та гладким листом.

Факт придбання металошиферу підтверджується податковою накладною №4 від 17.10.2011р. на загальну суму 100392,77 грн. (у т.ч. ПДВ у сумі 16732,13 грн.) та видатковою накладною № РН-000019 від 26.10.2011 року на загальну суму 100392,77 грн. (у т.ч. ПДВ у сумі 16732,13 грн.). (а.с.52-52).

Відповідно до п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України, платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п. 163.1 ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 177.1. ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із п. 177.2., п. 177.3 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) на доходи фізичних осіб.

Відповідно п. 177.4. ст. 177 ПК України, до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємств").

Тобто, норма п. 177.4. ст. 177 ПК України є відправною нормою, яка вказує на те, що витрати суб'єкта господарювання, який не є платником податку на прибуток, але надає звітність про доходи від заняття підприємницької діяльністю, формуються у тому ж порядку як у платників податку на прибуток.

Підпунктом 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 ПК України передбачено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Згідно п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складається із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.9.4, 138.6-138.9 підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10. пунктом 138.11. Зокрема, до таких витрат законодавець відносить загальновиробничі витрати, в тому числі, витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення, а також витрати з утримання виробничих приміщень

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Таким чином, за відсутності з боку Основ'янської ОДПІ застережень щодо оформлення первинних документів, на підставі яких ФО-П ОСОБА_3 формувала валові витрати та податковий кредит у відповідних податкових періодах, вбачається, що висновок ОДПІ про завищення витрат у складі валових витрат на суму вартості метало шиферу та заниження зобов'язань з ПДВ є необґрунтованими, а прийняті за цих підстав суб'єктом владних повноважень рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ фізичних осіб, суми податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску є незаконними.

Стосовно здійснення позивачем виду діяльності - "Оптова торгівля меблями, килимами й освітлюваним приладдям", суд відзначає, позивач, як платник податків при здійсненні своєї підприємницької діяльності застосовує загальну систему оподаткування, а відтак має право займатись будь - якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що заборонені законодавством.

Слід також зазначити, що підп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011 року, податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльні платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенні таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативної або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, п відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податкової накладною.

В п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби сумі податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

Судом також перевірено та встановлено, що усі витрати позивача з придбання послуг були об'єктивно необхідні позивачу для забезпечення господарської діяльності, та підтверджені належним чином складеними первинними документами.

Крім того, слід зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, які були видані за договорами за своєю формою та змістом відповідають вимогам, які актами чинного законодавства встановлені для первинних документів.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлені судом фактичні обставини об'єктивно засвідчують належне здійснення господарської операції позивачем, а також правомірність віднесення останнім до складу податкового кредиту суми витрат на оплату вартості отриманих товарів (робіт, послуг), відповідно до первинних документів та за податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

За таких обставин, слід дійти висновку, що судження податкового органу про порушення позивачем діючого податкового законодавства та неправомірність формування податкового кредиту та валових витрат не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Окрім того, відповідачем не приведено суду жодного доводу та не надано доказів порушення позивачем п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст. 44 ПК України; п.176.2 ст. 176 ПК України, п.2 ст. 7 та п.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р., п.203.1 ст. 203 ПК України, п.6 ст.128 ГК України.

Таким чином, слід дійти висновку, що винесені податковою інспекцією податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування до позивача штрафних санкцій є необґрунтованими, і як наслідок, такими що порушують права та охоронювані законом інтереси ФОП ОСОБА_3, а відтак позов слід задовольнити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.11, 12, 51, 71, 158, 159, 160-163, 167,186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2014 року про збільшення сум грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 16356,71 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 24422,50 грн. з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Харківській області від 21.05.2014 р. №3067/К/20-40-10.04-17 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 6177,50 грн.

Скасувати рішення №000581702 від 21.03.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.03.2014 року в сумі 33297,93 грн.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 14 листопада 2014 року.

Суддя Панченко О.В.