Справа № 2а-4655/09/1470
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2015 р. м. Київ К/800/12265/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого суддіГоловчук С.В. (суддя-доповідач),
суддівАмєліна С.Є.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопром» (далі - ТОВ «Автопром») до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва) про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ТОВ «Автопром» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішень про застосування фінансових санкцій та вимоги про сплату боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у березні 2009 року УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва проведено планову перевірку з питань дотримання підприємством законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, за результатами якої, ТОВ «Автопром» надіслано вимогу №Ю-522 про сплату недоїмки зі страхових внесків у сумі 1574,13 грн та 31 березня 2009 року прийнято рішення № 682 та № 684 про застосування фінансових санкцій за донарахування сум не обчислених та не сплачених страхових внесків та за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку. Посилаючись на те, що результати перевірки з підприємством не узгоджувались, а на день її проведення за ТОВ «Автопром» рахувалась переплата з обов'язкових страхових внесків, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати протиправним і скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 684 та вимогу від 23 березня 2009 року №Ю-522.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення начальника УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва від 31 березня 2009 року № 684 про застосування фінансових санкцій за донарахування органами Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків в сумі 10285,70 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу начальника УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва про сплату боргу від 23 березня 2009 року № Ю-522 в сумі 1574,13 грн.

У касаційній скарзі УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норми матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Вказує, що за результатами проведеної у 2009 році перевірки за ТОВ «Автопром» рахується заборгованість у сумі 1574,13 грн, яка виникла через заниження (тобто своєчасне не обчислення та не сплату) ТОВ «Автопром» страхових внесків за період з 01 квітня 2006 року по 31 січня 2007 року на суму 7057,44 грн. Водночас, при визначенні суми боргу, відповідачем враховано переплату зі страхових внесків у розмірі 5483,31 у зв'язку зі самостійним коригуванням підприємством розрахунків цих внесків у 2008-2009 роках.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

ТОВ «Автопром» є юридичною особою, зареєстрованою в УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва як платник єдиного податку.

Позивачем оспорюється вимога від 23 березня 2009 року №Ю-522 про сплату заборгованості зі сплати страхових внесків у сумі 1574,13 грн та рішення УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва про застосування до нього фінансових санкцій і нарахування пені від 31 березня 2009 року № 684 в сумі 10285,70 грн.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди виходили з того, що за наявності переплати зі страхових внесків в сумі 5573,13 грн, вимога від 23 березня 2009 року №Ю-522 про сплату заборгованості зі сплати страхових внесків у сумі 1574,13 грн та рішення про застосування фінансових санкцій від 31 березня 2009 року № 684 є неправомірними.

Проте, з такими висновком погодитись неможливо.

Відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом №1058-ІV, відповідно до частини 2 статті 17 якого, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частиною 6 статті 19 цього Закону встановлено, що страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах 1 та 2 цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначений статтею 20 Закону №1058-ІV, згідно з абзацом першим частиною 6 якої, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій ( частина 2 статті 106 Закону №1058-ІV.

За правилами частини 3 статті 106 Закону №1058-ІV територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яку протягом десяти робочих днів із дня одержання страхувальник зобов'язаний сплатити разом із сумами фінансових санкцій.

Отже, за змістом наведених норм Закону, обов'язковою умовою для застосування до страхувальника фінансових санкцій є наявність недоїмки по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, в разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Як видно із матеріалів справи, 23 березня 2009 року УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва проведено планову перевірку ТОВ «Автопром» з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів за період з 29 травня 2003 року до 31 січня 2009 року та надання достовірних відомостей до органів Пенсійного фонду за період з 29 травня 2003 року до 31 грудня 2007 року. За результатами цієї перевірки позивачу донараховано внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 7057,44 грн про що 23 березня 2009 року складено акт № 37, а ТОВ «Автопром» направлено вимогу № Ю-522 про сплату заборгованості.

31 березня 2009 року відповідачем прийняте рішення №684 про застосування до ТОВ «Автопром» штрафної санкції в розмірі 10285,70 грн, розмір якої обчислено відповідно до пункту 4 частини 9 статті 106 Закону №1058-ІV тобто, у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Як встановлено судами, станом на 01 січня 2009 року позивач мав переплату зі страхових внесків у сумі 5573,13 грн. Водночас, за результатами перевірки, УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва донарахувало підприємству внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 7057,44 грн. Отже, сума переплати у 2008-2009 роках не перевищувала суму донарахованих відповідачем внесків за 2006-2007 роки.

Разом з тим, скасовуючи вимогу № Ю-522, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не звернув уваги на те, що сума нарахованих внесків перевищує суму переплати ТОВ «Автопром» з цих внесків. Крім того, наявність переплати не звільняє страхувальника від відповідальності у вигляді штрафних санкцій, оскільки ці кошти можуть бути в майбутньому використані в рахунок погашення боргу з донарахованих органами Пенсійного фонду внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, проте не є доказом відсутності у підприємства заборгованості з таких внесків.

Отже, суди не перевірили обґрунтованість донарахованих УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва сум заборгованості, вказаних у вимозі № Ю-522 та не з'ясовували правомірність проведення такого донарахування за період з 2006 по 2007 роки.

Крім того, за наявності такої заборгованості, вимога про сплату боргу та рішення про застосування до страхувальника фінансових санкцій не можуть бути визнані неправомірними з формальних підстав лише через відсутність усіх реквізитів або неправильне зазначення боржника.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні (частина 1 статті 220 КАС України).

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді С.Є. Амєлін
Д.В. Ліпський