Справа № К/9991/32927/12-С
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2015 р. м. Київ К/9991/32927/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Білуги С.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2012 року у справі за його позовом до управління Пенсійного Фонду України в Яготинському районі Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пільгову пенсію,

встановила:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в Яготинському районі Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просив визнати відмову у призначенні пенсії протиправною та зобов'язати відповідача призначити йому пільгову пенсію відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII), у редакції Закону від 04 липня 2002 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнився з військової служби у 1996 році. ІНФОРМАЦІЯ_2 року йому виповнилося 45 років. На цей час діяв Закон №2262-XII у редакції від 04 липня 2002 року. Пункт «б» статті 12 якого передбачав, що незалежно від підстав та часу звільнення військовослужбовцям може бути призначена пенсія за умови, що їм виповнилося 45 років і що вони мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ чи в державній пожежній охороні. Вислуга років позивача у пільговому обчисленні складає 17 років 5 місяців 26 днів, а загальний трудовий стаж на момент досягнення ним 45-річного віку складає 27 років 6 місяців, з яких більше 12 років 6 місяців служби в органах внутрішніх справ.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 12 листопада 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у призначенні позивачу пільгової пенсії. Відповідача зобов'язано призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2010 року постанову Яготинського районного суду Київської області від 12 листопада 2009 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2012 року було скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2010 року, а постанову Яготинського районного суду Київської області від 12 листопада 2009 року змінено та викладено третій абзац її резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 07 березня 2006 року».

В решті постанову Яготинського районного суду Київської області від 12 листопада 2009 року залишено без змін.

У грудні 2014 року до Вищого адміністративного суду України надійшла заява ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2012 року.

У своїй заяві, ОСОБА_2 просить роз'яснити рішення суду касаційної інстанції, посилаючись на те, що листом від 05 листопада 2014 року №2408/к-05 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зазначило про неможливість виконання ним постанови суду у зв'язку з тим, що в постанові не визначено, з якої календарної вислуги років та загального трудового стажу необхідно було позивачу призначити пенсію.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши подану ОСОБА_2 заяву, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Також, роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Вказана стаття Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Проте обставини, на які відповідач посилається як на незрозумілі, були предметом аналізу при розгляді даної адміністративної справи та їм надано належну та однозначну правову оцінку в мотивувальній частині судового рішення. Відтак, лист Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05 листопада 2014 року №2408/к-05 про неможливість виконання ним постанови суду, ухваленій в даній справі, є формою зловживання цим управлінням своїх процесуальних обов'язків.

Таким чином, відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області виконувати рішення суду фактично за своєю суттю є формою висловлення незгоди з його мотивацією, що суперечить принципам інституту роз'яснення судового рішення.

За таких обставин, розглянувши подану заяву, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про роз'яснення судового рішення відсутні, оскільки постанову Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2012 року складено у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а її зміст є зрозумілим, як і зрозумілим є порядок виконання даної постанови.

Крім того, колегія суддів Вищого адміністративного суду України окремо акцентує увагу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на тому, що відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що статтею 382 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 170, 222, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_2 в роз'ясненні постанови Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2012 року у справі за його позовом до управління Пенсійного Фонду України в Яготинському районі Київської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пільгову пенсію.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.М. Заїка

судді: С.В. Білуга

В.В. Швець