Справа № 760/28433/13-а(2а-57/14)
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 лютого 2015 року м. Київ В/800/763/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Ситникова О.Ф.,

Стародуба О.П.,

Тракало В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 19 січня 2015 року у справі за її позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва (далі - Управління), в якому просила визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку її пенсії згідно Закону України «Про державну службу» та зобов'язати провести перерахунок та виплату її пенсії з моменту призначення - з 1 лютого 2011 року з урахуванням сум, зазначених у довідці № 1001/м/05-041, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 25 лютого 2014 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 з 30 червня 2013 року до 30 листопада 2013 року та зобов'язання Управління вживати дій для подальшої виплати ОСОБА_6, з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 19 січня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення судів попередніх інстанцій відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 19 січня 2015 року, ОСОБА_6 звернулась із заявою про її перегляд Верховним Судом України. У своїй заяві посилається на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України, як судом касаційної інстанції, положень статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підтвердження неоднакового правозастосування ОСОБА_6 надала постанови Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року та 28 травня 2013 року, а також постанови Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2014 року (№ К/9991/29282/12) та 13 лютого 2014 року (К/800/22561/13).

Відповідно до статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом; 3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Щодо посилання заявником на постанови Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року та 28 травня 2013 року, слід зазначити наступне.

Як роз'яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 5 своєї постанови від 13 грудня 2010 року № 2 "Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України" (із наступними змінами), судовими рішеннями, на які робиться посилання для підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України можуть бути рішення таких касаційних судів (інстанцій): Вищого адміністративного суду України, Вищого господарського суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України як касаційної (третьої) інстанції, а також рішення апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом України від 22 лютого 2007 року № 697-V "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ". Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним.

До цих рішень не належать рішення Верховного Суду України, ухвалені після 30 липня 2010 року.

Отже, вказані вище постанови Верховного Суду України не є підставою для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України встановлено, що заява про перегляд рішення суду касаційної інстанції з мотивів неоднакового правозастосування може бути подана за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права; ухвалення різних за змістом судових рішень; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Конкретизуючи зміст цих складових, Пленум Вищого адміністративного суду України у своїй постанові "Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України" від 13 грудня 2010 року № 2 роз`яснив, що подібність правовідносин означає тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як слідує з ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 19 січня 2015 року, про перегляд якої ставиться питання, суддя суду касаційної інстанції, погодившись з висновком апеляційного суду про правомірність перерахунку та виплати ОСОБА_6 пенсії з урахуванням сум, зазначених у довідці № 1001/м/05-041, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань з 1 грудня 2013 року, відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову апеляційного суду у справі.

У той же час, постановою від 23 січня 2014 року (№ К/9991/29282/12), на яку послалась позивач на підтвердження неоднакового правозастосування, Вищий адміністративний суд України скасував рішення попередніх судів в частині відмови в задоволенні позову та ухвалив в цій частині нове, яким зобов'язав Управління Пенсійного Фонду України в місті Харцизьку Донецької області здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань з дати призначення пенсії.

В іншій, наданій для порівняння постанові Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2014 року (К/800/22561/13), цей суд змінив рішення апеляційного суду та зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя провести позивачу з 23 жовтня 2012 року перерахунок пенсії з урахуванням сум отриманої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Указані судові рішення суд касаційної інстанції мотивував тим, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включаються до складу заробітної плати державного службовця та повинні враховуватися при обчисленні розміру пенсії.

З огляду на наведене, зазначені судові рішення свідчать про однакове застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а тому доводи заявника про наявність підстав для допуску справи є необґрунтовані. За таких обставин, у задоволенні заяви про допуск справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись статтями 235 - 240 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва про зобов'язання вчинити певні дії, для перегляду ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 19 січня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

Ю.Й. Рецебуринський

О.Ф.Ситников

О.П. Стародуб

В.В. Тракало