Справа № 820/20118/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 р.Справа № 820/20118/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.
Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.
за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.
представника позивача Запорожець І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2015р. по справі № 820/20118/14
за позовом ОСОБА_1
до Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, Військової частини НОМЕР_1
про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення коштів,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, Військової частини НОМЕР_1 Харківської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: відновити строк для оскарження рішення викладеного в п. 7 наказу начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба №644 від 21.05.2012 року та стягнення незаконно утриманих коштів, прийняти позовну заяву до розгляду; визнати незаконним та скасувати п.7 наказу начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба №644 від 21.05.2012 року; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 незаконно утримані на підставі п.7 в наказу № 644 Начальника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 21.05.2012 року грошові кошти в розмірі 11737 гривень.
До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду представником військової частини НОМЕР_1 було надано заперечення проти позову, в якому відповідач також просив суд залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском ним строку звернення до суду.
В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що позивач як військовослужбовець був притягнутий згідно наказу начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба №644 від 21.05.2012 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №510 від 18.06.2012 року) до дисциплінарної відповідальності та матеріальної відповідальності, про що останньому доведено до відома, про що свідчить підпис позивача на наказі командира військової частини НОМЕР_1 №510 від 18.06.2012 року. Таким чином, позивач був обізнаний про притягнення його до матеріальної та дисциплінарної відповідальності, проте у встановлений діючим законодавством строк (1 місяць) не оскаржив такий наказ, а звернувся до суду з відповідною позовною заявою значно пізніше, лише 16 грудня 2014 року, отже позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з таким позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 року клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду задоволено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення коштів - залишено без розгляду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 130, 138, 233 Кодексу законів про працю України, що призвело до неправильного вирішення питання, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.
За висновком суду першої інстанції, позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду, що зумовило застосування судом наслідків пропущення строку звернення до суду, визначених ст.100 КАС України, та відповідно залишення адміністративного позову без розгляду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Частиною 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно п.88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має протягом місяця з часу накладання дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутись до суду у визначений законом строк.
Отже, місячний строк, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, визнано законодавцем достатнім для звернення з позовом до суду.
Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду визначені у ст. 100 цього Кодексу, за приписами частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Аналіз змісту наведених норм права свідчить про те, що залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та з`ясування причин пропуску цього строку.
З матеріалів справи встановлено, що позивач просить суд серед іншого, визнати незаконним та скасувати п.7 наказу начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба №644 від 21.05.2012 року, яким вирішено за невиконання вимог ст. 3.2.40.-3.2.42 Положення про військове (корабельне) господарство ЗС України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року № 300, ст. 2.3 Керівництва по роботі військовий складів пального, затвердженого Наказом заступника Міністра оборони України по тилу - начальником Тилу Збройних Сил України від 12.11.1998 року № 112, начальника сховища складу авіаційного пального військової частини НОМЕР_1 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , попередити про неповну службову відповідність, розглянути на засіданні атестаційної комісії на предмет його подальшого проходження служби у ЗС України та притягнути за нестачу військового майна переданого йому під звіт для зберігання у повному розмірі шкоди заподіяної державі.
Зазначений наказ доведений позивачу наказом командира військової частини НОМЕР_1 №510 від 18.06.2012 року.
Матеріали справи свідчать, що позивач дізнався про оскаржуваний ним наказ у червні 2012 року, про що свідчить особистий підпис позивача на наказі командира військової частини НОМЕР_1 №510 від 18.06.2012 року, копія якого міститься в матеріалах справи.
Таким чином, перебіг строку звернення до суду з даним адміністративним позовом розпочався 18.06.2012 року.
Разом з тим, з адміністративним позовом про скасування п. 7 наказу начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба №644 від 21.05.2012 року та стягнення незаконно утриманих коштів в розмірі 11 737 грн. позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду лише 16.12.2014 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.
Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Однак, позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на ст. 233 Кодексу законів про працю України є помилковим, оскільки на спірні правовідносини щодо проходження публічної служби вказана правова норма не поширюється.
Так, відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Виходячи із вищезазначених положень, колегія суддів дійшла висновку, що приписи вказаної норми застосовуються до правовідносин, коли право особи на отримання такої виплати не оспорюється й спірна належна до виплати сума була їй нарахована, проте з якихось підстав не виплачена.
В свою чергу, оскаржувані правовідносини не стосуються стягнення належної заробітної плати, а стосуються проходження публічної служби позивачем та виплати незаконно утриманих, на думку позивача, на підставі п. 7 наказу начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба №644 від 21.05.2012 року, грошових коштів у розмірі 11 737 грн.
При цьому, колегія суддів зазначає, що, як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2014 року, на яку посилається позивач в обґрунтування даного адміністративного позову, кошти у розмірі 11 737 грн. відраховано з грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.06.2012 року по 26.12.2014 року в рахунок погашення нанесеного державі збитків згідно наказу начальника ХУПС № 644 від 21.05.2012 року (а.с. 26), а не на підставі оскаржуваного у даній справі п. 7 наказу начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба №644 від 21.05.2012 року.
З приводу посилань позивача на ухвалу Чугуївського міського суду харківської області від 06.11.2014 року по справі №636/2506/14-к, якою звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДР досудових розслідувань №0000002 від 22.01.2012 року, про яку йому стало відомо 04 грудня 2014 року, суд першої інстанції вірно зазначив, що дана ухвала не є моментом з якого обраховується процесуальний строк на звернення до адміністративного суду та не може бути визнана поважною причиною пропуску строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки позивач, вважаючи оскаржуваний наказ незаконним, повинен був звернутися до суду з відповідним позовом протягом місяця з дня, коли дізнався про його існування, тобто з 18.06.2012 року.
Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було пропущено встановлений законодавством місячний строк звернення до суду.
Будь-яких інших доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем не повідомлено, а судом в ході судового розгляду не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивачем, в порушення вищезазначених вимог, не було надано належних та допустимих доказів, в підтвердження факту поважності пропуску строку звернення до суду із даним позовом. Позивачем не вказано жодних перешкод для звернення до суду протягом більше ніж 2 роки з моменту виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до п. 9 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
З огляду на вищезазначені вимоги законодавства, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом без поважних причин, що стало обґрунтованою підставою для застосування ст. ст. 100, 155 КАС України.
У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано їм належну оцінку та прийнято законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2015р. по справі № 820/20118/14 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 30.03.2015 р.