Справа № 382/1645/14-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 382/1645/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Кисіль О.А.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Яготинському районі Київської області на постанову Яготинського районного суду Київської області від 11.02.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Яготинському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 11.02.2015 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач неправомірно проводив нарахування і виплату позивачу у 2014 році основної і додаткової пенсії у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися в повній мірі.

Як убачається із матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 цього Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Із матеріалів справи вбачається, що вказані пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, нараховувалась та виплачувалась позивачу у меншому розмірі, аніж встановлено приведеними нормами - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що територіальний орган Пенсійного фонду України неправомірно здійснював позивачу відповідне нарахування та виплату, керуючись названою постановою уряду, виходячи з принципу пріоритету застосування законів на підзаконними нормативно-правовими актами.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зазначаючи, що на відміну від 2012 та 2013 бюджетних років, у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», на час спірних правовідносин (до 03.08.2014) не було передбачено застосування ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Оскільки норми Законів України про Державний бюджет України на 2012 та 2013 роки обмежені в часі лише відповідним роком, у 2014 році на час спірних правовідносин застосуванню підлягали положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, 31 липня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено п. 6-7, яким передбачено, що норми і положення, зокрема, ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Дані зміни набрали чинності 03 серпня 2014 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що після набрання чинності наведеними змінами до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» відповідач правомірно здійснював нарахуванню та виплату позивачу основної та додаткової пенсій, керуючись постановами Уряду України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою 01.08.2014.

Відповідно до положень статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами вказаної норми початком перебігу вищевказаного строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про порушення своїх прав з боку відповідача мала дізнатись у момент отримання відповідних виплат у меншому ніж встановлено законом розмірі та не була позбавлена можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що в частині вимог за період з 01.01.2005 по 30.01.2014 включно позивачем пропущено встановлений строк звернення до суду.

Положеннями частини 1 статті 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поважності причини пропущення строку звернення позивача з вимогами, що виходять за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення без розгляду вищезазначених вимог позивача на підставі ч. 1 ст. 203 та п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Таким чином, задовольняючи позов в частині вимог щодо встановлення позивачу основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період після 03.08.2014, суд першої інстанції допустив помилкове застосування норм матеріального права.

Тому, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205 та 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Яготинському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 11.02.2015 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог за період з 01.01.2005 по 30.01.2014 включно залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Яготинському районі Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 за період з 31.01.2014 по 02.08.2014 основної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, меншому, ніж встановлено статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Яготинському районі Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 31.01.2014 по 02.08.2014, з урахуванням проведених виплат.

У решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.