Справа № К/9991/94784/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/9991/94784/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової інспекції у місті Рівне про зобов'язання вчинення певних дій, за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у місті Рівне на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2011 року, -

встановив:

У квітні 2009 року позивачі звернулися в суд з позовом, у якому просили: зобов'язати Державну податкову адміністрацію України ліквідувати у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (далі - Державний реєстр) ідентифікаційний номер ОСОБА_4 і ОСОБА_7; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України зберегти за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 раніше встановлену форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по батькові); зобов'язати Державну податкову адміністрацію України виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про ідентифікаційний номер ОСОБА_4 та ОСОБА_7, а також загальні відомості про них, що містяться у Державному реєстрі; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України знищити облікову картку з особистими даними ОСОБА_4 та ОСОБА_7, що були внесені до Державного реєстру; зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне поставити в паспортах ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відмітку про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера і завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою; зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне зберегти за ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 раніше встановлену форму обліку платників податків та інших обов'язкових платежів без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем та по батькові); зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про ідентифікаційний номер ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і загальні відомості про них; зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне знищити облікову картку з особистими даними ОСОБА_4 та ОСОБА_7, що була заповнена та на підставі якої були внесені дані про них до Державного реєстру і присвоєний їм ідентифікаційний номер; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України визнати право на проживання без ідентифікаційного номера ОСОБА_5; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України не вносити в Державний реєстр дані щодо ОСОБА_5; зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне не вносити інформацію до Державного реєстру та не надавати ідентифікаційний номер ОСОБА_5; зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне видати ОСОБА_5 довідку з текстом: «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера» та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою; зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне після отримання ОСОБА_5 паспорта громадянина України внести на сторінку 7 або 8 чи 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

У доповненнях до позовної заяви ОСОБА_4 також просив: зобов'язати Державну податкову адміністрацію України не надавати ідентифікаційний номер ОСОБА_6; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України здійснювати в подальшому облік ОСОБА_6 як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку (за прізвищем, іменем, по батькові та за місцем проживання); зобов'язати Державну податкову адміністрацію України не вносити дані про ОСОБА_6 у Державний реєстр; зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне не вносити у Державний реєстр інформацію про ОСОБА_6 та не надавати їй ідентифікаційний номер; зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне вести облік ОСОБА_6 як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку (за прізвищем, іменем, по батькові та за місцем проживання); зобов'язати Державну податкову інспекцію у місті Рівне видати ОСОБА_6 довідку з текстом: «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера» та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою, а після отримання нею паспорта громадянина України внести на сторінку 7 або 8 чи 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера і завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2011 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2011 року скасовано, прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. Зобов'язано Державну податкову адміністрацію України скасувати у Державному реєстрі ідентифікаційний номер ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Зобов'язано Державну податкову адміністрацію України та Державну податкову інспекцію у місті Рівне здійснювати в подальшому облік ОСОБА_4 і ОСОБА_7 за раніше встановленою формою обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по батькові). Зобов'язано Державну податкову адміністрацію України виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про ідентифікаційний номер ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і загальні відомості про них, що містяться у Державному реєстрі. Зобов'язано Державну податкову адміністрацію України знищити облікову картку з особистими даними ОСОБА_4 та ОСОБА_7, що були внесені до Державного реєстру. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у місті Рівне поставити в паспортах ОСОБА_4 і ОСОБА_7 відмітку про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Державна податкова інспекція у місті Рівне, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2011 року та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2011 року.

Представник позивачів подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є громадянами України, проживають на території України, є подружжям і мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є прихожанами храму Свято-Георгіївського подвор'я Свято-Миколаївського жіночого монастиря у місті Рівне.

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зверталися до Державної податкової адміністрації України і Державної податкової інспекції у місті Рівне із заявами, у яких повідомляли, що вони відмовляються від ідентифікаційних номерів та будь-яких інших номерів, просили зберегти за ними раніше встановлену форму обліку платників податків та інших обов'язкових платежів без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем та по батькові), а також вести облік їх малолітнього сина за раніше встановленими формами обліку платників податків та інших обов'язкових платежів без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем та по батькові).

За результатами розгляду зазначених заяв Державна податкова адміністрація України листом від 19 березня 2009 року за № 1221/П/29-2115 повідомила, що якщо дитина немає обов'язків по сплаті податків, не отримує доходів, що підлягають оподаткуванню, та не підпадає під означення платника податків, то підстав для включення відомостей про неї до Державного реєстру і присвоєння їй ідентифікаційного номера немає. При цьому примусово, чи без подання належно оформленої і підписаної облікової картки за формою № 1ДР, до Державного реєстру не можуть бути включені відомості про дитину та здійснено присвоєння їй індивідуального ідентифікаційного номера платника податків. Крім того, відповідач вказував на те, що неповнолітня особа, яка має ідентифікаційний номер, може відмовитись від нього після досягнення нею 16-річного віку та отримання паспорта громадянина України.

Листами від 26 березня 2009 року за № 13967/29-28 і за № 13968/29-28 Державна податкова інспекція у місті Рівне надала відповідь ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про те, що податковий орган немає відповідних повноважень вносити до паспорта громадянина України відмітки про право здійснювати платежі без ідентифікаційного номера. Дану відмітку має право ставити лише посадова особа органу внутрішніх справ України. Зазначено, що дії громадян, які відмовляються від ідентифікаційного номера, а також посадових осіб органів державної податкової служби та органів внутрішніх справ визначаються Порядком унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року № 602/1226, зареєстрованого Міністерством юстиції України

20 жовтня 2004 року за № 1345/9944 (далі - Порядок). Також позивачам роз'яснено, що їм необхідно звернутися в Державну податкову інспекцію у місті Рівне та здати: заповнені заяву та додаток форми № В1, копію паспорта громадянина України (сторінки 1-2 та 10-11), довідку про присвоєння ідентифікаційного номера (за наявності), отримати довідку за формою № ВЗ та поставити відмітку в паспорті в органах внутрішніх справ України за місцем їхньої реєстрації. При цьому слід пред'явити наступні документи: свідоцтво про народження, паспорт громадянина України, свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).

1 квітня 2009 року Державна податкова інспекція у місті Рівне листом за № 15154/29-28 повідомила ОСОБА_4 про те, що відповідно до Порядку відмітка про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера вноситься до паспорта фізичної особи, яка офіційно повідомила орган державної податкової служби про свою відмову від прийняття ідентифікаційного номера. Такі громадяни обліковуються як платники податків та інших обов'язкових платежів за серією і номером паспорта. На даний час ОСОБА_5 є неповнолітньою особою і він немає паспорта громадянина України, куди вноситься відповідна відмітка, а значить не може скористатись процедурою, передбаченою Порядком. Разом з тим, згідно наявної в

базах даних Державної податкової інспекції у місті Рівне інформації, ідентифікаційний номер ОСОБА_5 не присвоювався та може бути присвоєний лише на підставі добровільно заповненої одним із батьків картки за формою № 1ДР.

Судом встановлено, що із заявами до Державної податкової адміністрації України та до Державної податкової інспекції у місті Рівне ОСОБА_4 від імені своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, з проханням визнати за нею право на проживання без ідентифікаційного номера, не вносити в Державний реєстр дані щодо неї та вести облік її як платника податків за раніше встановленою формою обліку (за прізвищем, іменем та по батькові), не звертався.

Так, статтею 35 Конституції України кожному гарантоване право на свободу світогляду і віросповідання.

Обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, визначено у статті 67 Основного Закону.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22 грудня 1994 року № 320/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 320/94-ВР) для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Частиною 2 статті 5 цього Закону, яка регламентує порядок реєстрації фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, передбачено, що до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка включається до Державного реєстру, встановлено статтями 3, 5 Закону № 320/94-ВР. Зокрема, визначено, що до інформаційного фонду Державного реєстру включаються такі дані: індивідуальні ідентифікаційні номери, що надаються фізичним особам - платникам податків та інших обов'язкових платежів і зберігаються за ними протягом усього їх життя; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів; прізвище, ім'я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види сплачуваних податків та інших обов'язкових платежів; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону № 320/94-ВР фізичні особи - платники податків та інших обов'язкових платежів, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, зобов'язані: зареєструватись у Державному реєстрі з моменту виникнення об'єкта оподаткування чи сплати податків та інших обов'язкових платежів; подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини 3 статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає колегії суддів Вищого адміністративного суду України підстави для висновку, що у випадку, коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовлялася від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляла про це органи державної податкової служби, з Державного реєстру підлягала виключенню вся інформація про таку особу.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з Податковим кодексом України Закон № 320/94-ВР з 1 січня 2011 року втратив чинність.

Відповідно до вимог абзацу третього пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб органами державної податкової служби робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом державної податкової служби.

За правилами абзацу шостого пункту 70.1 статті 70 Податкового кодексу України облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 17 грудня 2010 року № 954 було затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 року за № 1388/18683.

Згідно з наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України від 17 грудня 2010 року № 955/628 спільний наказ Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року № 602/1226 «Про затвердження Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2004 року за № 1345/9944, втратив чинність.

Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків було визначено порядки та процедури: реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі; обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби; формування та ведення Державного реєстру; подання облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків); подання заяви про зміну даних, що вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті); внесення відмітки до паспортів фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби, про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта; внесення до паспортів фізичних осіб даних про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру; видачі документа, що засвідчує реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі, крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті; формування реєстраційного номера облікової картки платника податків; ведення документів при реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі (пункт 4 розділу І зазначеного Положення).

За таких обставин, оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_7 прийняли рішення про відмову від ідентифікаційного номера та повідомляли про це органи податкової служби, однак їм було в цьому неправомірно відмовлено, при цьому на час прийняття по даній справі апеляційним судом рішення вже діяло інше законодавство щодо врегулювання спірного питання, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що для повного захисту порушених прав позивачів необхідно було прийняти рішення про зобов'язання відповідачів до вчинення певних дій, частково задовольнивши позовні вимоги.

Щодо задоволення апеляційним судом позовних вимог саме у частині зобов'язання Державну податкову інспекцію у місті Рівне поставити в паспортах ОСОБА_4 і ОСОБА_7 відмітку, яка б надавала їм право на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України вказує на те, що дійсно органи державної податкової служби певний час не мали правових підстав вносити до паспортів відповідної відмітки, оскільки законодавством конкретно було визначено державний орган, який уповноважений здійснювати запис до паспорта про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, однак на час розгляду судом апеляційної інстанції даної справи і прийняття по ній нового рішення про часткове задоволення позовних вимог набрав чинності Податковий кодекс України, а згідно до його вимог, передбачених абзацом третім пункту 63.6 статті 63, у паспортах зазначених осіб відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта робиться органами державної податкової служби. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом державної податкової служби.

Таким чином, оскільки на час прийняття апеляційним судом рішення, повноваженнями на внесення до паспортів відповідної відмітки були наділені органи державної податкової служби, то за таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку за доцільне залишити без змін оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у цій частині.

Правильними є висновки апеляційного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, які були заявлені в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової інспекції у місті Рівне про зобов'язання вчинення певних дій.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Згідно частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

У частині 2 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 8 лютого 2012 року в частині зупинення виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2011 року вважати такою, що втратила чинність.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівне - залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4, що виступає в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової інспекції у місті Рівне про зобов'язання вчинення певних дій - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.