Справа № 826/18630/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Керт» до Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Керт» (надалі за текстом - «ТОВ «Керт») звернулось до суду з позовом про визнання противним та скасування рішення № 868/10/26-15-10-05-15 від 21.11.2014 р., яким Головним управлінням Міндоходів у м. Києві (надалі за текстом - «Головне управління») залишено без розгляду скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 06 від 01.09.2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2104 р. державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 06, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» ТОВ «Керт» нараховано суму грошового зобов'язання із сплати пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 181 926 грн. 74 коп.

Як убачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами зазначене податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 10.09.2014 р.

26 вересня 2014 р. позивач оскаржив назване податкове повідомлення-рішення до Головного управління за процедурою адміністративного оскарження.

09 жовтня 2014 р. відповідачем прийнято рішення № 10242/10/26-15-10-06-15 про продовження строку розгляду первинної скарги.

Рішенням Головного управління № 868/10/26-15-10-05-15 від 21.11.2014 р. скаргу ТОВ «Керт» залишено без розгляду з підстав пропущення позивачем строку оскарження встановленого пунктом 56.3 ст. 56 ПК України.

Підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України зобов'язує контролюючий орган самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 14.1.7 пункту 14.1 статті 14 оскарження рішень контролюючих органів - це оскарження платником податку податкового повідомлення-рішення про визначення сум грошового зобов'язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначено ст. 56 ПК України.

Зокрема, пунктом 56.1 названої статті ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.2 статті 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

За змістом пункту 56.3 статті 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно пункту 56.7 статті 56 ПК України у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.

Пунктом 56.12 статті 56 ПК України установлено, що якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

Тобто, Податковим кодексом України установлено два строки на оскарження рішень контролюючого органу.

Загальний 10-денний строк та спеціальний 30-денний строк, що застосовується у разі оскарження податкового повідомлення-рішення (рішення), яким визначено грошове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства.

Згідно статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 р. № 185/94-ВР, у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Аналіз наведеної норми Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» дає підстави для висновку, що порушення термінів розрахунків (поставки товарів) за експортними чи імпортними операціями не є порушенням податкового законодавства, а отже і нарахування пені за таке порушення не пов'язане із порушенням податкового законодавства.

З огляду на викладене та враховуючи дату отримання позивачем податкового повідомлення-рішення і дату подачі ним скарги до Головного управління, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірного рішення та про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а твердження скаржника про те, що податкове повідомлення рішення було прийнято державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у зв'язку з порушенням ТОВ «Керт» податкового законодавства є помилковим.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає грошове зобов'язання платника податків як суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, Податковий кодекс України відрізняє санкції, що справляються з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства від штрафних санкцій за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 31 березня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.