Справа № 2а-13893/10
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2015р. м. Київ К/9991/20867/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року

у справі № 2а-13893/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мар'їнське»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мар'їнське» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15 жовтня 2010 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року позов був задоволений у повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові № від 15 жовтня 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Мар'їнське» судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Мар'їнське», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові провела документальну невиїзну перевірку Договору про спільну діяльність № 10-03/2002 від 16 січня 2002 року, сторонами якого є ТОВ «Мар'їнське» і ТОВ «Енергія-95», з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2010 року по правовим відносинам з ТОВ «Агро Строй Комплекс» та ТОВ «Карат», за результатами якої був складений акт № 3610/43-010/466573605 від 01 жовтня 2010 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги частини 1 статті 203, статті 215, частини 1 статті 216, статті 228 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених з ТОВ «Агро Строй Комплекс» та ТОВ «Карат»; вимоги підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 559186,33 грн.

В акті перевірки було встановлено, що відповідно до умов ДСД № 10-03/2002 від 16 січня 2002 року (в редакції від 17 липня 2007 року) ТОВ «Мар'їнське» є стороною, яка зобов'язується вести окремий баланс, бухгалтерський та податковий облік спільної діяльності та подавати в органи державного управління всю необхідну звітність, пов'язану з спільною діяльністю, відповідати за її достовірність. ДСД № 10-03/2002 від 16 січня 2002 року було взято на облік як платника податків та зареєстровано платником податку на додану вартість.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що ТОВ «Мар'їнське» як сторона ДСД № 10-03/2002 від 16 січня 2002 року, яка зобов'язана вести податковий облік, неправомірно включило до складу податкового кредиту податок на додану вартість у сумі 457053,00 грн. згідно податкової накладної № 7346 від 30 липня 2010 року, виписаної ТОВ «Агро Строй Комплекс» на підставі договору № 1/7-1 від 01 липня 2010 року, та у сумі 102133,33 грн. згідно податкової накладної № 7022 від 07 липня 2010 року, виписаної ТОВ «Карат» на підставі договору поставки № 1/7-2 від 01 липня 2010 року, оскільки згідно відповідей ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, наданих на запит відповідача, у вказаних підприємств відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності, у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних фондів, декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року вказаними товариствами не були подані до податкового органу, декларації вказаних товариства з податку на прибуток за 1 півріччя 2010 року не були визнані податковою звітністю. Вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що угоди, укладені ТОВ «Мар'їнське» як стороною ДСД № 10-03/2002 від 16 січня 2002 року з ТОВ «Агро Строй Комплекс» та ТОВ «Карат», не спричиняють реального настання правових наслідків, а тому є нікчемними.

15 жовтня 2010 року СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначила ДСД № 10-03/2002 від 16 січня 2002 року суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 726941,80 грн., у тому числі: 559186,00 грн. - за основним платежем, 167755,80 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що визначення податковим органом ДСД № 10-03/2002 від 16 січня 2002 року суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість у розмірі 726941,80 грн. є безпідставним, оскільки ТОВ «Мар'їнське», як сторона ДСД № 10-03/2002 від 16 січня 2002 року, правомірно включило до складу податкового кредиту липня 2010 року суми податку на додану вартість на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ «Агро Строй Комплекс» та ТОВ «Карат», з огляду фактичне здійснення господарських операцій, з урахуванням того, що факт виконання сторонами зобов'язань за вказаними договорами органом державної податкової служби не заперечувався. Також, суд виходив з того, що на момент укладення та виконання договорів ТОВ «Агро Строй Комплекс» та ТОВ «Карат» були належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податку на додану вартість, з урахуванням того, що несплата податку продавцем (в тому числі в разі ухилення від сплати) несе негативні наслідки лише для цієї особи та при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1.6-1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - це загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом; податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Виходячи з аналізу наведених положень Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки.

Тобто, Закон України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язує виникнення у платника податку на додану вартість права на включення сплачених ним сум податку до податкового кредиту із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що господарські операції на підставі укладених між позивачем та ТОВ «Агро Строй Комплекс» та ТОВ «Карат» мали реальний характер, що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а саме: видатковими накладними, податковими накладними, платіжними дорученнями, актами звірки взаємних розрахунків, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за липень 2010 року (форма № КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за липень 2010 року (форма КБ-2в) (арк. справи 63-67, 84-93), з урахуванням того, факт виконання сторонами зобов'язань за договорами органом державної податкової служби не заперечувався.

Матеріали справи містять декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року, подані ТОВ «Агро Строй Комплекс» та ТОВ «Карат» до органів державної податкової служби, з відмітками податкового органу про їх отримання (арк. справи 69-74, 96-102), а також витяги з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, в яких вказано, що станом на 01 листопада 2010 року ТОВ «Агро Строй Комплекс» та ТОВ «Карат» є зареєстрованими юридичними особами, статус відомостей про юридичну особу «підтверджено» (арк. справи 56-57, 75-76).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Харкові залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна