Справа № 2а-4571/12/1370
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2012-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2012 р. № 2а-4571/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Журомської М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоногорадського міського управління юстиції Львівської області, в якому просить визнати неправомірні дії державного виконавця Васько О.С по відкриттю виконавчого провадження з виконання вимог № ф 736 від 05.03.2012 р. та № ф 179 від 28.10.2010 р. УПФ України м. Червоноград про стягнення боргу в сумі 1 447,98 грн. та 569,64 грн.; скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.05.2012 р. та від 21.05.2012 р. з виконання вимог № ф 736 від 05.03.2012 р. та № ф 179 від 28.10.2010 р. про стягнення боргу в сумі 1 447,98 грн. та 569,64 грн.; стягнути судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 600,00 грн. та державне мито в розмірі 32,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває на спрощеній системі оподаткування, а відповідно до вимог Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»в повному обсязі сплатила страхові внески. Вважає, що вимоги про сплату боргу № ф 736 від 05.03.2012 р. та № ф 179 від 28.10.2010 р. є неправомірними і не можуть бути підставами для стягнення страхових внесків. Державний виконавець не мав права відкривати виконавчі провадження на підставі таких вимог, оскільки вони не є рішеннями, що згідно статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, а отже не є виконавчими документами. Також вказує, що вимоги УПФ України у м. Червонограді про сплату недоїмки не відповідають вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в них немає всіх необхідних реквізитів. Вважає, що відкривши виконавчі провадження державний виконавець грубо порушив як вимоги закону, так і її права та інтереси.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав суду телеграму, у якій просив проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач проти позову заперечив, на адресу суду надіслав письмові заперечення. Зазначив, що вимоги № ф 736 від 05.03.2012 р. та № ф 179 від 28.10.2010 р. про сплату боргу є виконавчими документами, на підставі яких державний виконавець вправі примусово стягувати вказану у вимогах суму заборгованості. У даному випадку виконавчі провадження відкрито за заявою стягувача на підставі виконавчих документів, які відповідають встановленим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимогам. З огляду на наведене просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити без участі його представника.

З огляду на викладене, на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Як зазначає в позовній заяві позивач, відповідно до закону, вона є фізичною особою-підприємцем, знаходиться на спрощеній системі оподаткування та сплачує фіксований податок.

З матеріалів справи встановлено, що 28.10.2010 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Червонограді виставлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 вимогу № Ф 179 про сплату боргу в сумі 569,64 грн. Дана вимога набрала чинності 18.11.2010 року. Управлінням Пенсійного фонду України у м. Червонограді 05.03.2012 року за № Ф 736 виставлено фізичній особі-підприємцю вимогу про сплату недоїмки зі страхових анесків в сумі 1 447,98 грн. Така вимога набрала чинності 26.03.2012 року.

Управління Пенсійного фонду у м. Червонограді 10.05.2012 року та 21.05.2012 року подало до відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції заяви про примусове виконання вимог № ф 179 від 28.10.2010 р. та № ф 736 від 05.03.2012 року.

На підставі вказаних заяв постановами державного виконавця від 10.05.2012 року та від 21.05.2012 року відкрито виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 569,64 грн. та 1 447,98 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про державний бюджет України на 2010 рік»та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 08.07.2010 року № 2461-IV викладено у новій редакції підпункт четвертий пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058, відповідно до якого фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до абзацу 5 частини другої статті 5 Закону № 1058 (в редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом № 2464-IV від 08.07.2010р.) виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками. Згідно з розділом XV Прикінцевих положень Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно - правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» №727/98 від 03.07.1998 року про звільнення суб'єктів малого підприємства, які сплачують єдиний податок, від зборів на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування суперечать Закону № 1058, а тому застосуванню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 14, 15, 17 Закону № 1058, позивач як страхувальник та платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, окрім перелічених у ст. 17 виконавчих документів також рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу. Відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, у т.ч. за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді про сплату боргу не належать до виконавчих документів згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», з наступних підстав.

Згідно статті 106 Закону № 1058 територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені управлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. Вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Отже, Закон чітко визначає вимогу Пенсійного Фонду про сплату боргу виконавчим документом. З огляду на це у державного виконавця були законні підстави для відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст. 94 КАС України, такі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Лейко-Журомська М.В.