Справа № 757/11770/14-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду міста Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій відповідача неправомірними, та зобов'язання відповідача виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу за 2014 рік у розмірі 6915,00грн., передбачену ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом війни І групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.10.2002 року (а.с.30).

В 2014 році Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат позивачу, як інваліду війни 1-ї групи проведено зарахування на пенсійний рахунок разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірі - 2575 грн. (а.с.39), що не заперечується позивачем.

Вважаючи, що зазначену допомогу виплачено не в повному розмірі, та що до виплати позивачу підлягає ще 6915,00 грн., остання звернулася з позовом до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - щорічно до 5-го травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи - вісім мінімальних пенсій; ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідача відповідають вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 1 ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що щорічна виплата разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст.12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається КМ України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Статтею 1 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 03.04.2014 року, затверджений відповідний розмір доходів та видатків в 2014 році, відповідно до якого здійснюється розподіл коштів державного бюджету, в тому числі і на виплату державних допомог.

Згідно до п.8 ст.7 БК України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями, та відповідно до ч.1 ст.23 цього Кодексу, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Пунктами 2 та 3 рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 13.01.2012 року вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Приписами п.1 ч.1 постанови КМ України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» №102 від 16.04.2014 установлено, що виплата разової грошової допомоги здійснюватиметься у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилось 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: інвалідам І групи - 2575,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно нарахована та виплачена позивачу щорічна одноразова допомога до 5-го травня за 2014 рік у розмірі 2 575, 00 грн. А тому, дії відповідача вчинені у межах та на виконання положень законодавства, відповідно, вимоги апелянта є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.71 КАС України надав до суду належні докази правомірності своїх дій.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 12.12.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.