Справа № 2а/0570/23305/2011
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. Справа № 2а/0570/23305/2011

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Донецького міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 25231,27 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Донецький міський центр зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 25231,27 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що до центру зайнятості звернувся ОСОБА_1 з метою пошуку роботи. Згідно наказу позивача відповідачу було присвоєно статус безробітного та призначено (виплачено) допомогу по безробіттю. Проте, в ході перевірки даних було встановлено, що відповідач під час перебування на обліку у центрі зайнятості відносився до категорії зайнятого населення, мав статус фізичної особи-підприємця.

Таким чином, ОСОБА_1 було незаконно отримано допомогу по безробіттю та витрачені кошти матеріальної допомоги у розмірі 25231,27 грн.

Просив стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу у вказаному вище розмірі.

В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач до суду за викликом не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Під час розгляду справи надав суду письмові заперечення проти позову в яких вказав, що рішенням Господарського суду Донецької області від 11.07.2005 року по справі № 4/183-пн його підприємницька діяльність як фізичної особи - підприємця була припинена. Про дану обставину він повідомив позивача листом від 29.11.2011 року. Тому він вважає що отримував допомогу по безробіттю законно, а позов безпідставним, та просить відмовити в його задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до заяви від 19.12.2008 року відповідач звернувся до Донецького міського центру зайнятості з проханням вирішити питання про працевлаштування (а.с. 8), та зазначив, що на час подання заяви пенсію не отримує, не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається.

Згідно наказу Донецького міського центру зайнятості № НТ081219 від 19.12.2008 року, ОСОБА_1 був наданий статус безробітного, що підтверджується даними витягу з наказів.

Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних (постанова КМ України від 27.04.98 р. № 578), передбачено, що при реєстрації в центрі зайнятості як шукаючого роботу громадянин повинен подати визначений цим порядком перелік документів. При цьому він має повідомити спеціалісту центру зайнятості всі відомості, які можуть вплинути на порядок виплати та розмір допомоги по безробіттю. Жодним нормативним документом не встановлено обов'язку служби зайнятості щодо перевірки під час реєстрації чи надання статусу безробітного поданих громадянином відомостей та можливості відмови у реєстрації чи наданні статусу безробітного (або відтермінування виплати допомоги по безробіттю) з підстав їх можливої недостовірності.

Підпунктом 1 частини 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове держане страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Донецьким міським центром зайнятості було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним за результатами якого складений акт № 835 від 31.08.2011 р.

Як вбачається з вказаного акту, відповідач на час звернення та перебування на обліку у Центрі зайнятості відносився до категорії зайнятого населення та не мав права для надання статусу безробітного, оскільки був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується листом Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Донецьку ради. Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.03.2015 року не проведена.

Отже, на момент звернення та перебування на обліку в Центрі зайнятості, відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, але про вказані обставини відповідач своєчасно інформацію до Центру зайнятості не подав.

Відповідно до пп. "б" п. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) від 1 березня 1991 року N 803-XII громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, в тому числі підприємці, відносяться до зайнятого населення і не можуть бути визнані безробітними та отримувати соціальне забезпечення відповідно до Закону України N 1533-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно частини другої п. 2 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою КМ України від 14.02.2007 р. № 219 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) , та Положення про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, затвердженого постановою КМ України від 27.04.98 р. № 578 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зайнятим громадянам надаються лише консультаційні послуги без виплати матеріального забезпечення.

Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до наказу Донецького міського центру зайнятості від 15.11.2001 року № 496 було прийнято рішення про повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів (а.с. 14).

Відповідачу листом № 01/19-1802 від 27.07.2011 року (а.с. 16) пропонувалось добровільно сплатити понесені позивачем витрати на професійне навчання, однак отримана допомога та витрати відповідачем добровільно не відшкодовані.

Відповідно до п. 9 Порядку, у разі коли кошти не повернено в установлений строк, питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.12.2014 року зазначено, що судами попередніх інстанцій не встановлено всі обставини справи, не з'ясовано, чи виконав ОСОБА_1 перед тим, як звернутись до Донецького міського центру зайнятості за наданням статусу безробітного, добросовісно та в повному обсязі всі дії, передбачені чинним законодавством, для припинення підприємницької діяльності, зокрема, чи подавались відповідачем документи, визначені частинами 1, 9 статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та чи внесені записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо відповідача про державну реєстрацію припинення його діяльності як фізичної особи-підприємця.

Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного реєстру.

Юридичний факт припинення підприємницької діяльності, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV, потребує підтвердження шляхом внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідного запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою -підприємцем.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, на момент розгляду справи (16.03.2015 року), запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою -підприємцем не внесено, отже ОСОБА_1 перед тим, як звернутись до Донецького міського центру зайнятості за наданням статусу безробітного, не вчинив в повному обсязі всі дії, передбачені чинним законодавством, для припинення підприємницької діяльності. Також така інформація відсутня у Донецького міського центру зайнятості, про що свідчать їх пояснення.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 зазначеного Закону фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. Лише після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа матиме право набути в установленому порядку статусу безробітного та отримувати допомогу по безробіттю. Аналогічна позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 лютого 2014 року у справі № К/800/38842/13.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та п.п. 14 п. 6 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), застраховані особи зобов'язані у повному обсязі повідомляти про обставини, що спричиняють зміни розміру матеріального забезпечення та порядку його надання. Сума вартості матеріального забезпечення та соціальних послуг, наданих застрахованій особі внаслідок зловживання або невиконання нею своїх обов'язків, стягується з цієї особи в судовому порядку (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Отже, підприємницька діяльність відповідача не була припинена на момент виплати допомоги по безробіттю, а тому, виплачені центром зайнятості кошти підлягають поверненню.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 25231,27 грн. підлягають задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Донецького міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 25231,27 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Донецького міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, допомогу по безробіттю у розмірі 25231 (двадцять п'ять тисяч двісті тридцять одну) грн. 27 коп. на розрахунковий рахунок № 7, в ГУДК України в Донецькій області, МФО 834016, .

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Лазарєв В.В.