Справа № 806/4968/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Житомир справа № 806/4968/14

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Токарева М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції про визнання неправомірними та скасування постанов,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати неправомірними та скасувати постанови від 13.04.2009 р. серії АА № 013747 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 24.12.2012 р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 13,60 грн та від 24.12.2012 р. про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 16,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що постанови винесені з порушенням Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи, що штраф, за яким відкрито виконавче провадження був нею добровільно сплачений ще в 2008 році, тому виконавча служба безпідставно через півроку після погашення боргу наклала арешт на все її майно. Крім того, майно було арештовано без врахування розмірів і обсягів, необхідних для виконання за виконавчим документом та не в межах суми стягнення за виконавчими документами, що передбачено ст.50 та ст.55 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно поданої заяви, позивачка просила розглянути справу у порядку письмового провадження.

Представник відповідача також надав заяву з проханням розглянути справу у порядку письмового провадження. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів пропуску позивачем строку оскарження постанов про виконавчий збір, витрати та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, так як про факт винесення таких постанов ОСОБА_1 стало відомо ще 20.12.2012 року, що підтверджується відміткою в листі Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (ФССзТВП) № 07/973 від 17.12.2012 року.

За наведених обставин, відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до наступного висновку.

З приводу підстав відмови у позові з мотивів пропуску строків оскарження досліджуваних постанов, на які посилається відповідач, необхідно зазначити таке.

Відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду по даній справі від 20.01.2015 року, яка набрала законної сили, встановлено, що при зверненні до суду із вказаним позовом про скасування спірних постанов, позивачка ОСОБА_1 строки звернення до суду, встановлені ч.2 ст.181 КАС України, не пропустила (а.с.173-174).

Крім того, посилання відповідача в письмовій заяві на лист ФССзТВП № 07/973 від 17.12.2012 року (а.с.16), як на підставу того, що позивачка знала про винесені щодо неї постанови про виконавчий збір, витрати та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та відповідно пропуску звернення із позовом до суду, є необгрунтованим, оскільки з нього вбачається лише те, що Фонд звернувся із проханням закрити виконавче провадження щодо ОСОБА_1, з чим остання і була ознайомлена. Будь-яких даних щодо постанов про виконавчий збір, витрати та постанови про арешт майна боржника цей лист не містить, до того ж зазначений лист не впливає на обов'язок виконавчої служби повідомляти та надсилати відповідні документи з виконавчого провадження боржнику, які підлягають оскарженню, лист в даному випадку доказового і юридичного значення не має.

В судовому засіданні 10 березня 2015 року суд визнав причини пропуску строку звернення до суду поважною.

Розглядаючи позовні вимоги по суті, судом встановлено наступне.

Заступником директора виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 08.10.2007 року було винесено постанову № 178, якою накладено штраф на ОСОБА_1 в розмірі 136 грн (а.с.22).

23.11.2007 року головним державним виконавцем ВДВС Коростенського МУЮ Скляровим Д.М. відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 178 від 08.10.2007 р. ФССзТВП про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 136 грн та попереджено боржника про добровільну сплату суми штрафу в строк до 29 листопада 2007 року (а.с.13).

Постановою державного виконавця Сидорук О.В. відділу державної виконавчої служби Коростенського МРУЮ від 13.04.2009 р. серії АА № 013747 накладено арешт та заборону відчуження всього майна, що належить ОСОБА_1, за адресою: м.Коростень, вул.Сосновського,30/4. Копія постанови підготовлена до відправки 13.04.2009 р. за № 6535 (а.с.14, 28). Докази відправлення даної постанови відповідачем не надані.

21 жовтня 2013 р. до відділу ДВС ОСОБА_1 було надано довідку про сплату адміністративного штрафу у розмірі 136 грн., який був сплачений нею у 2008 р. (а.с.12).

Оскільки сума штрафу не була сплачена боржником у добровільний термін, 24 грудня 2012 р. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коростенського МРУЮ Білошицьким Є.А. винесено постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 13,60 грн та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 16,09 грн. (а.с.55-56).

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон) та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. N 74/5 (далі - Інструкція), в редакції на момент виникнення спірних відносин.

Згідно ст.24 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Аналогічні положення містить і п.3.6. Інструкції (в редакції чинній на дату виконання виконавчих дій).

З матеріалів справи видно, що в порушення вимог ст.24 Закону, копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2007 р. була підготовлена до відправки ОСОБА_1 лише 27 листопада 2007 р. за № 17387 (а.с.24), в той час, як строк добровільного виконання встановлений до 29 листопада 2007 р. (а.с.13).

Згідно Витягу із акту знищення номенклатурних справ 2007 року, Книга реєстрації вихідної кореспонденції знищена (а.с.52). Інших доказів направлення ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2007 року, у строк встановлений ст.24 Закону, відповідачем не надано.

Пунктом 4.1.1. Інструкції передбачено, що постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток.

Частиною 3 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) передбачено, що повістки надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою) або кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами.

Статтею 30 Закону передбачено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення. Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Доказів того, що державним виконавцем вчинялись будь-які дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк, а також дії з метою пересвідчитися, чи отримана ОСОБА_1 копія вказаної постанови, відповідачем до суду не надано.

Статтею 50 Закону та пунктом 5.1. Інструкції передбачений порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Якщо у виконавчому документі про стягнення грошових коштів не вказано певного номера рахунка, з якого мають бути стягнені грошові кошти, то в разі відсутності в боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, державний виконавець не пізніше місячного строку з дня відкриття виконавчого провадження зобов'язаний винести постанову про звернення стягнення на майно боржника, яку не пізніше трьох днів надсилає сторонам.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно ст.55 Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 13.04.2009 р. видно, що накладено арешт на все майно, що належить позивачу ОСОБА_1, без зазначення розміру та обсягів, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору, тобто з порушенням вимог ст.55 Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови винесені з порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій.

Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 ст.70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду достатніх доказів правомірності своїх дій щодо винесення оскаржуваних постанов, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського МРУЮ Сидорук О.В. від 13 квітня 2009 року серії АА № 013747 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського МРУЮ Білошицького Є.А. від 24 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 13,60 грн.

Визнати протипрвною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського МРУЮ Білошицького Є.А. від 24 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 16,09 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Токарева