Справа № 826/19569/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Романчук О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача у зв'язку із не затвердженням у вересні, жовтні та листопаді 2014 р. «зелених» тарифів;

зобов'язати відповідача визначити «зелені» тарифи щомісячно відповідно до діючого законодавства.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до покладених на неї завдань, з поміж іншого бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин на ринку електричної енергії, в межах повноважень, визначених законом; забезпечує реалізацію державної політики щодо стимулювання виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії, у тому числі шляхом погодження договорів на купівлю такої електроенергії оптовим ринком електричної енергії України на підтвердження державних гарантій, встановлених законом. Відповідач зобов'язаний встановлювати «зелений» тариф на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць. Однак, останній перегляд «зелених» тарифів відбувся 31.07.2014 відповідно до постанови відповідача «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію» №1072, якою було встановлено «зелені» тарифи на серпень 2014 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію у вересні, жовтні та листопаді 2014 року не дозволяє встановити загальну вартість реалізованої електроенергії відповідно до Договору №9385/02, що призводить до неотримання ТОВ «Біоенергопродукт» повної оплати за продану ДП «Енергоринок» електроенергію, що на думку суду, є порушенням вимог Закону №575/97.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до Ліцензії серія АЕ №194742 ТОВ «Біоенергопродукт» є виробником електроенергії з альтернативних джерел енергії, у зв'язку з чим відповідачем було затверджено позивачу «зелені» тарифи для електростанцій ТОВ «Біоенергопродукт» відповідно до постанов про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію №1820 від 27.12.2012 (надалі-Постанова №1820), №492 від 25.04.2013 (надалі-Постанова №492) та №1021 від 17.07.2014 (надалі-Постанова №1021).

З метою здійснення продажу електроенергії, між ТОВ «Біоенергопродукт» (надалі - ВАД) та ДП «Енергоринок» (надалі - ДПЕ) було укладено договір №9385/02 від 29.01.2013 (надалі-Договір №9385/02), відповідно до якого ВАД зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати електроенергію, вироблену ВАД та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору (п.1.1 Договору №9385/02).

Відповідно до п.2.3 Договору №9385/02 (з урахуванням Додаткової угоди №10705 від 08.08.2014 укладеної до Договору №9385/02) ВАД продає ДПЕ електроенергію за тарифами, величину яких встановлює НКРЕ у національній валюті України.

НКРЕ встановлює тариф на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року помноженого на коефіцієнт 4,4 для електроенергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання об'єктами електроенергетики, які вмонтовані (встановлені) на дахах та/або фасадах будинків, будівель та споруд, величина встановленої потужності яких не перевищує 100 кВт, що введені в експлуатацію по 31.03.2013 року (включно), тариф на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року помноженого на коефіцієнт 4,6 для електроенергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання об'єктами електроенергетики, які вмонтовані (встановлені) на дахах та/або фасадах будинків, будівель та споруд, величина встановленої потужності яких перевищує 100 кВт, що введені в експлуатацію по 31.03.2013 (включно), та тариф на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року помноженого на коефіцієнт 3,7 для електроенергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання об'єктами електроенергетики, які вмонтовані (встановлені) на дахах та/або фасадах будинків, будівель та споруд, величина встановленої потужності яких не перевищує 100 кВт, що введені в експлуатацію з 01.04.2013 по 31.12.2014. Для суб'єктів господарювання, які виробляють електроенергію з енергії сонячного випромінювання, роздрібний тариф для споживачів другого класу напруги визначається із застосуванням тарифного коефіцієнта, що застосовується для пікового періоду часу (для тризонної тарифної класифікації).

Пунктом 2.4 Договору №9385/02 визначено, що величина тарифу на електроенергію, яку ВАД продає ДПЕ, не може бути меншою за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується в національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для ВАД установлюється шляхом перерахування в євро величини «зеленого» тарифу, розрахованого відповідно до положень п.2.3 цього договору.

Згідно п.2.5 Договору №9385/02 вартість електричної енергії, купленої ДПЕ у ВАД в розрахунковому місяці, визначається на підставі тарифу відповідно до п.2.3 та фактичних обсягів електроенергії купленої ДПЕ у ВАД.

В той же час, НКРЕКП у вересні, жовтні та листопаді 2014 року не було затверджено «зелених» тарифів на електроенергію.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки ТОВ «Біоенергопродукт» та ДП «Енергоринок» вимушені застосовувати «зелений» тариф за серпень 2014 року, що є порушенням прав та інтересів позивача, адже внаслідок такої бездіяльності відповідача, ТОВ «Біоенергопродукт» не отримує повної оплати за реалізовану електроенергію, позивач звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі є Закон України «Про електроенергетику».

Відповідно до абз.1 ст.8 Закону України «Про електроенергетику»державне управління в електроенергетиці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в електроенергетичному комплексі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі.

Згідно ст.11 Закону України «Про електроенергетику»державне регулювання діяльності в електроенергетиці провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Указом Президента України №693/2014 від 27.08.2014 року «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» ліквідовано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п.1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України №715/2014 від 10.09.2014 р. (далі - Положення №715/2014), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України.

НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Зокрема п.4 Положення №715/2014 визначено, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, крім іншого: бере участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики у сферах функціонування ринків електричної енергії, природного газу, нафти та нафтопродуктів, у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів; установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання; здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на неї Президентом України.

Згідно п.6 Положення №715/2014 НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право, приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій.

Положеннями ст.12 Закону №575/97 визначено, що основними завданнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, зокрема є: участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики щодо розвитку та функціонування оптового ринку електроенергії України; державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій в електроенергетиці; забезпечення проведення цінової та тарифної політики в електроенергетиці в межах повноважень, визначених законодавством.

При цьому, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до покладених на неї завдань, з поміж іншого бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин на ринку електричної енергії, в межах повноважень, визначених законом; забезпечує реалізацію державної політики щодо стимулювання виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії, у тому числі шляхом погодження договорів на купівлю такої електроенергії оптовим ринком електричної енергії України на підтвердження державних гарантій, встановлених законом.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що відповідач наділений правом в межах повноважень визначених чинним законодавством встановлювати тарифи на електроенергію.

Відповідно до положень ст.171 Закону України «Про електроенергетику» «зелений» тариф встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах) з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за умови виконання вимог щодо місцевої складової, передбачених цим Законом.

«Зелений» тариф встановлюється для кожного суб'єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об'єкта електроенергетики (або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу). Для суб'єктів господарювання та приватних домогосподарств, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії, «зелений» тариф встановлюється до 1 січня 2030 року.

Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання встановлюється шляхом перерахування у євро «зеленого» тарифу, розрахованого за правилами цього Закону, станом на 1 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату. «Зелений» тариф не може бути менший за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується у національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату.

В той же час, встановлення та перегляд «зеленого» тарифу регулюється Порядком встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу для суб'єктів господарської діяльності, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1421 від 02.11.2012 (далі-Порядок №1421).

Так, відповідно до положень п.1.4 - п.1.7 Порядку №1421 «зелений» тариф встановлюється для кожного суб'єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об'єкта електроенергетики (або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу)).

«Зелений» тариф для кожного виду альтернативного джерела енергії встановлюється на рівні, визначеному Законом. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання встановлюється шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно з Законом, станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату. «Зелений» тариф не може бути меншим від фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується у національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату.

Водночас п.1.9 Порядку №1421 визначено, що розрахунковим місяцем для цілей цього Порядку є календарний місяць, на який встановлюється «зелений» тариф.

Рішення щодо встановлення «зелених» тарифів та фіксованих мінімальних розмірів «зеленого» тарифу для кожного виду альтернативної енергії приймаються НКРЕ на засіданні у формі відкритого слухання. Такі рішення розміщуються на офіційному веб-сайті НКРЕ та публікуються в інформаційному бюлетені НКРЕ (п.1.10 Порядку №1421).

Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідач зобов'язаний встановлювати «зелений» тариф на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць.

Однак, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду, останній перегляд «зелених» тарифів відбувся 31.07.2014 відповідно до постанови відповідача «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію» №1072, якою було встановлено «зелені» тарифи на серпень 2014 року.

Таким чином, враховуючи умови Договору №9385/02 якими визначено, що вартість електричної енергії визначається на підставі «зеленого» тарифу, перерахованого Комісією, суд першої інстанції правильно вирішив, що не встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію у вересні, жовтні та листопаді 2014 року не дозволяє встановити загальну вартість реалізованої електроенергії відповідно до Договору №9385/02, що призводить до неотримання ТОВ «Біоенергопродукт» повної оплати за продану ДП «Енергоринок» електроенергію, що на думку суду є порушенням вимог Закону України «Про електроенергетику».

Крім того, судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції здійсненими за результатами оцінки посилань відповідача, на розпорядження Кабінету Міністрів України «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії» №764-р від 13.08.2014, №915-р від 01.10.2014 та №36-р від 14.01.2015, як на підставу не встановлення у вересні, жовтні та листопаді 2014 «зелених» тарифів на електроенергію, адже вищезазначені розпорядження спрямовані зокрема, на забезпечення коригування тарифів та не містять жодних посилань щодо незатвердження Комісією розміру «зелених» тарифів.

Крім того, суд першої інстанції вірно зауважено, що зі змісту листів №01/13-167П від 27.08.2014 та №01/13-1776 від 01.09.2014, на які також посилається відповідач, не вбачається зобов'язання Комісії вжити конкретних дій щодо не встановлення «зелених» тарифів суб'єктам альтернативної енергетики, чи інші обставини, які слугували б підставою для не встановлення «зелених» тарифів ТОВ «Біоенергопродукт» за розрахункові місяці, а саме: вересень, жовтень та листопад 2014 року.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача, що полягає у не встановленні Комісією «зелених» тарифів у період вересня-листопада 2014 р., що призвело до неотримання позивачем повної оплати за реалізовану ДП «Енергоринок» електроенергію.

Щодо посилань апелянта на те, що рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Комісії встановити «зелений» тариф позивачу на розрахункові місяці вересень, жовтень, листопад 2014 року прямо суперечить положенням статті 162 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що обов'язок перегляду «зеленого» тарифу на кожну дату встановлення роздрібних тарифів прямо встановлений у Законі України «Про електроенергію», однак «зелені» тарифи прийняті відповідачем не були, з метою повного захисту порушеного права та гарантування дотримання норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов'язати відповідача визначити «зелені» тарифи позивачу на за період вересень, жовтень, листопад 2014 року.

Таким чином, встановлення та перегляд «зеленого» тарифу є прямим обов'язком Відповідача відповідно до положень Закону України «Про електроенергетику». Тому рішення суду відповідає положенням матеріального та процесуального права та не виходить за межі повноважень суду визначених ст. 162 КАСУ.

Необґрунтованими, на думку суду апеляційної інстанції, є посилання апелянта на положення п. 1 ст. 29 Закону України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України», згідно якої, у разі тривалого порушення нормальної роботи ринку електричної енергії внаслідок виникнення аварійних ситуацій в об'єднаній енергетичній системі України, викликаних пошкодженням електроенергетичних установок, їхніх елементів, споруд, або внаслідок надзвичайних ситуацій Кабінет Міністрів України має право приймати рішення щодо вжиття тимчасових надзвичайних заходів із подолання наслідків такої ситуації відповідно до затвердженого ним порядку.

Так, відповідно до ст. 17- 1 Закону України «Про електроенергетику», держава гарантує закріплення на законодавчому рівні на весь строк застосування "зеленого" тарифу вимог щодо закупівлі всієї електроенергії, виробленої на об'єктах електроенергетики, у тому числі введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), що використовують альтернативні джерела енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), і не проданої за договорами безпосередньо споживачам або енергопостачальним компаніям, за встановленим "зеленим" тарифом, а також щодо розрахунків за таку електроенергію у повному обсязі, у встановлені строки та грошовими коштами у порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що порядок та строки перегляду «зеленого» тарифу встановлені Законом України «Про електроенергетику», колегія суддів вважає, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року №764-р «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії» та від 1 жовтня 2014 року №915-р «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії», не є підставами для відмови від перегляду «зеленого» тарифу .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2015року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: О.М. Романчук

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 31.03.2015 року.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Романчук О.М