Справа № 2а/0470/14400/12
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2015р. м. Київ К/800/46541/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Юрченко В.П.

Суддів Сіроша М.В.

Усенко Є.А.

за участю секретарі судового засідання Іванова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2013 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014

у справі № 2а/0470/14400/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс Україна»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2013 р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс Україна» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 21.11.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 2219303 грн. 19 коп., з яких за основним платежем - 1968581 грн. 05 коп. та за штрафними санкціями - 250722 грн. 14 коп.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ "АВТОТРАНС УКРАЇНА" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009 року по 30.06.2012 року, за результатами якої складено акт від 29.10.2012 року № 3609/226/34060701, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Перевіркою встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме: п.1.26 ст. 1, п.п.4.1.1, п.п. 4.1.6 п.4.1 ст. 4, п.5.1, пп.5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.3, пп.5.5.1 п. 5.5, п.5.9 ст. 5, пп.7.4.2, пп.7.4.3, п. 7.4 ст. 7, пп.11.2.1, пп. 11.2.3 п. 11.2, пп. 11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", 14.1.159, пп. 14.1.71 ст. 14, пп.153.2.2 ст. 153, пп.138.10.5 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток заниження в сумі 1968582 грн., по періодах: 2009 рік - 496773 грн.; 2010 рік - 348506 грн., 1 квартал 2011 року - 269809 грн., 2 - 4 квартал 2011 року - 695888 грн., 1 півріччя 2012 року - 157606 грн.

Підставою для висновку про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України слугували акти перевірок контрагента - ТОВ «ВТ «Альянс» по взаємовідносинам з іншими контрагентами по ланцюгу постачання, які (за висновками актів) фактично не підтверджується, що призвело до завищення доходів позивача на суму 201216 грн. 27 коп., завищення валових витрат у 2 кварталі 2010 року на суму 32715 грн. 46 коп., у 3 кварталі 2010 року на суму 234310 грн. Крім того, перевіркою встановлено заниження доходів в зв'язку з укладенням договору оренди з пов'язаною особою - ТОВ Єва» з орендною платою в місяць - 1 грн. Також, встановлено, що позивачем отримано грошові кошти за кредитними договорами, укладеними з ПАТ КБ «Приватбанк» від 18.12.2008 року за № А161Г/С, від 17.03.2006 року № А138Д/С, від 10.07.2008 року № А156Д/С, які використані не за цільовим призначенням, а на погашення інших кредитів.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій мотивували судові рішення тим, що прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправними та підлягає скасуванню з підстав їх прийняття на підставі суб'єктивних припущень посадових осіб податкового органу, викладених в акті перевірки, їх висновки є передчасними, які не підтверджені належними доказами, без фактичного аналізу господарської діяльності позивача.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду щодо неправомірності прийняття податкового повідомлення-рішення виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно укладеної позивачем угоди з ТОВ «ВТ «Альянс» в червні, липні, серпні 2010 р. здійснено поставку товару - промислового обладнання, фактичне отримання якого підтверджується видатковими та податковими накладними, товаро-транспортними накладними, документами про оплату, бухгалтерськими документами обліку, зберігання та руху товару.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу визначається як сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Підпунктом 5.2.1 п.5.2 цієї статті - до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону »- не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до пп.11.2.1 п.11.2 ст. 11 цього Закону, - датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: - або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; - або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Суди правильно зазначили, що під час перевірки податковим органом не встановлено будь-яких дефектів первинних документів поставки товару. Підставою для висновку про порушення позивачем вимог Податкового законодавства не можуть слугувати лише акти перевірок контрагента по взаємовідносинам з іншими контрагентами, без ідентифікації товару. Також є необґрунтованими доводи про нікчемність та недійсність угод, укладених між ТОВ «Альянс» з іншими контрагентами, оскільки жодного судового рішення з такими висновками не надано.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем укладено з ТОВ «Єва» договір оренди № 01/01 від 01.01.2010 року та № 0104-001 від 01.04.2012 року, за умовами яких орендна плата складає 1,00 грн. та 5000 грн. відповідно. Також суди встановили, що позивач - ТОВ «Автотранс Україна» та ТОВ «Єва» є засновниками ТОВ «Токмак-Промінвест», що на розсуд податкового органу свідчить про взаємопов'язаність, і як наслідок незаконність визначення розміру оренди плати в заниженому розмірі.

Відповідно до п.1.26 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", пов'язана особа - особа, що відповідає будь-якій з наведених нижче ознак, зокрема, юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або контролюється таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником податку. Під здійсненням контролю слід розуміти володіння безпосередньо або через більшу кількість пов'язаних фізичних чи юридичних осіб найбільшою часткою (паєм, пакетом акцій) статутного капіталу платника податку або управління найбільшою кількістю голосів у керівному органі такого платника податку або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), не меншою 20 відсотків від статутного капіталу платника податку.

Приписами п.п. 14.1.159 Податкового кодексу України визначено, що пов'язані особи - пов'язані особи - юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають будь-якій з наведених нижче ознак:

юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку;

фізична особа або члени її сім'ї, які здійснюють контроль за платником податку;

посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правових відносин, а також члени її сім'ї;

платники податку - учасники об'єднання підприємств незалежно від його виду та організаційно-правової форми, що провадять свою господарську діяльність шляхом утворення такого об'єднання.

Враховуючи вищенаведені приписи, висновки судів про відсутність ознак пов'язаної особи між позивачем та ТОВ «Єва» - є юридично вірним, а тому відсутні підстави визнавати заниження доходів та порушення позивачем в цій частині п.п.14.1.71, 14.1.159 Податкового кодексу України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладено з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитні договори від 18.12.2008 року за № А161Г/С, від 17.03.2006 року № А138Д/С, від 10.07.2008 року № А156Д/С, на підтвердження яких суду надані звіти про дебетові і кредитові операції по рахункам. Отримані кошти були направлені на погашення боргу по іншим кредитним договорам, що на розсуд податкового органу свідчить про не цільове їх використання, та як наслідок завищення витрат.

Згідно з пунктом 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 14.1.27 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума -будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 141.1 статті 141 Податкового кодексу України, до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що погашення позивачем боргу за попередньо отриманим кредитом за рахунок нового кредиту призвела до зменшення кредиторської заборгованість позивача перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", а тому, проведення такої операції відповідає цільовому призначенню кредиту - поповненню обігових коштів.

Таким чином, колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Якщо відсутні підстави для скасування судового рішення, суд касаційної інстанції відповідно до положень статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області

- залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 у справі № 2а/0470/14400/12- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Судді: В.П.Юрченко

М.В.Сірош

Є.А.Усенко