Справа № 817/3498/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3498/14

17 лютого 2015 року 10год. 10хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б., за участю секретаря судового засідання Школяр О.І., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибула,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернулася з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - ДПІ у м.Рівному) про визнання протиправними та скасування вимоги від 05.08.2014 №Ф-035 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 50976,66грн. та рішення від 26.08.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 4268,06грн.

Позов обґрунтований тим, що висновки акта перевірки від 05.08.2014 №315//17-16-17-01-19, на підставі якого прийнято оспорювані вимогу та рішення, суперечать фактичним обставинам та нормам чинного законодавства України, оскільки підставою для донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ІІ-IVкв. 2012 року та за 2013 рік стало збільшення значення чистого оподаткованого доходу та донарахування податку на доходи фізичних осіб у вказані періоди, за результатами актів перевірок від 14.05.2013 №116/17-117/НОМЕР_1 та від 05.08.2014 №135//17-16-17-01-19. Проте, податкові повідомлення-рішення від 27.05.2013 № та від 26.08.2014 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, які винесені на підставі вказаних актів перевірок, визнані у судовому порядку протиправними та скасовані. Відтак, донарахування єдиного внеску та застосування штрафних санкцій є безпідставним, а оспорювані вимога та рішення протиправними.

У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач, ДПІ у м.Рівному, позовні вимоги не визнав повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, де зазначає, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом виявлено порушення встановленого порядку нарахування, утримання та сплати до бюджету єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме: занижено суму чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок. Оскільки, за результатами перевірок, викладених у актах від 14.05.2013 №116/17-117/НОМЕР_1 та від 05.08.2014 №135//17-16-17-01-19, сума чистого оподаткованого доходу позивача було збільшено за ІІ-IVкв. 2012 року та за 2013 рік, то відповідно сума єдиного внеску за вказані періоди підлягає донарахуванню із застосуванням штрафних санкцій. За таких обставин, оспорювані вимога та рішення є правомірними.

Відповідач у судове засідання не прибув, у поданому суду клопотанні просив розглянути справу за відсутності представника податкового органу.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити спір без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДПІ у м.Рівному в період з 16.07.2014 по 29.07.2014 було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.04.2013 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за наслідками якої складено акт від 05.08.2014 №315//17-16-17-01-19 (а.а.с.7-39).

Згідно з висновками вказаного акта перевірки, органом доходів і зборів встановлено наступні порушення:

1. ст.ст.138, 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: відображення перекручених даних в деклараціях привело до заниження оподатковуваного доходу за 2013 рік на суму 49869,22грн. Відповідно до п.п.164.1, 164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.177.1-177.2, 177.4 ст.177 ПК України, за результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 7480,45грн. за 2013 рік;

2. п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), за результатами перевірки донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 50976,66грн. (34384,48грн. - за 2012 рік, 16592,18грн. - за 2013 рік);

3. п.п.200.1, 200.3-200.6, 200.14 ст.200 ПК України, ФОП ОСОБА_1 завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за жовтень 2013 року на суму 42469,00грн. та занижено суму бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року на суму 38181,00грн., за листопад 2013 року на суму 4525,00грн. та за грудень 2013 року на суму 5340,00грн. Крім того, плановою документальною перевіркою не підтверджено суму бюджетного відшкодування в розмірі 4288,00грн. Відтак, в ході перевірки зменшено залишок від'ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) на суму 9865,00грн.

На підставі акта перевірки від 05.08.2014 №315//17-16-17-01-19, ДПІ у м.Рівному винесено вимогу від 05.08.2014 №Ф-035 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 50976,66грн. та рішення від 26.08.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 4268,06грн. (а.а.с.4-5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 N2464-VI (далі - Закон N2464-VI), фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону N2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону N2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 11 статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

В силу вимог ч.3 ст.9 Закону N2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону N2464-VI, обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п'ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону N2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції - за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Таким чином, єдиний внесок обчислюється виходячи з розміру чистого оподаткованого доходу платника, отриманого від його діяльності протягом податкового (звітного) періоду, який підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для донарахування позивачеві єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ІІ-IVкв. 2012 року стало збільшення значення чистого оподаткованого доходу, в результаті проведеної відповідачем планової виїзної документальної перевірки, що відображено в акті перевірки за №116/17-117/НОМЕР_1 від 14.05.2013.

На підставі вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 27.05.2013 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (а.с.85), яке визнано протиправним та скасоване постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.10.2014 у справі №817/2522/14, яка набрала законної сили 23.12.2014 (а.а.с.66-78).

Поряд з цим, підставою для донарахування позивачеві єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік стало збільшення значення чистого оподаткованого доходу, в результаті проведеної відповідачем планової виїзної документальної перевірки, що відображено в акті перевірки за №135//17-16-17-01-19 від 05.08.2014.

На підставі вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26.08.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (а.с.86), яке визнано протиправним та скасоване постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2014 у справі №817/3093/14, яка набрала законної сили 28.01.2015 (а.а.с.87-96).

Зазначеними судовими рішеннями констатовано, що висновки контролюючого органу про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат за ІІ-IVкв. 2012 року та за 2013 рік не ґрунтуються на приписах матеріального закону та не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи, а тому донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є необґрунтованим та протиправним.

В силу вимог ч.1 ст.72 та ч.2 ст.255 КАС України, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З огляду на викладене та у відповідності до ч.2 ст.72 КАС України, протиправність збільшення органом доходів і зборів значення чистого оподаткованого доходу позивача за ІІ-IVкв. 2012 року та за 2013 рік підтверджена у судовому порядку та не потребує доказування.

Відтак, враховуючи те, що судом у справах №817/2522/14 та №817/3093/14 визнано протиправним збільшення значення чистого оподаткованого доходу позивача за вказані періоди, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність донарахування ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 50976,66грн., що, в свою чергу, виключає і застосування штрафних санкцій в сумі 4268,06грн.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, а тому при розгляді спору про визнання протиправним та скасування наказу відповідача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, суд керується нормами частини 3 статті 3 КАС України.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що ДПІ у м.Рівному не доведено правомірності прийнятих вимоги від 05.08.2014 №Ф-035 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 50976,66грн. та рішення від 26.08.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 4268,06грн., а відтак адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 05.08.2014 №Ф-035 про сплату боргу (недоїмки).

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 26.08.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Присудити на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із Державного бюджету України судовий збір у сумі 195,15грн. (сто дев'яносто п'ять гривень п'ятнадцять копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.