Справа № 2а-16/12 (0824/170/12)
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"19" березня 2015 р. м. Київ К/800/47123/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Рецебуринський Ю.Й. , розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 06.02.2012р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної державної адміністрації, Запорізького обласного військового комісаріату, Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Токмацького управління державного казначейства в м. Токмак про стягнення допомоги та зобов`язання видати нагрудний знак,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Токмацького управління державного казначейства в м. Токмак, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати видати нагрудний знак «Ветеран війни-учасник бойових дій», стягнути допомогу до 5 травня за 2001-2003 роки з урахуванням індексу інфляції та 3% річних на його користь 11018,86 грн.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 26.04.2004р. зупинено провадження в цивільній справі.

Ухвалою цього ж суду від 29.12.2011р. продовжено розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 06.02.2012р. позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно невиплати позивачу допомоги до 5 травня за 2001 рік, невключення до списків ветеранів війни учасників бойових дій в 2002-2003 роках, невидачі нагрудного знаку «Ветеран війни-учасник бойових дій». Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 210 грн., зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 видати позивачу нагрудний знак "Ветеран війни-учасник бойових дій". В решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014р. скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Запорізький обласний військовий комісаріат допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті позивачу щорічної разової допомоги за 2001 рік, невключення позивача до списків ветеранів війни-учасників бойових дій та невиданні позивачу нагрудного знаку "Ветеран війни-учасник бойових дій".

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачу встановлено статус ветерана війни-учасника бойових дій 02.12.2004р., тому права на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня в 2001-2003 роках позивач не набув.

Колегія суддів погодитись з таким висновком суду апеляційної інстанції не може, оскільки, всупереч вимогам ст. ст. 11, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду ухвалено по недостатньо з`ясованим і перевіреним обставинам справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Cуд апеляційної інстанції вказаних вимог процесуального закону не виконав.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач не має право на отримання щорічної разової допомоги за 2001-2003 роки, оскільки статус ветерана війни-учасника бойових дій йому надано 02.12.2004р.

Однак апеляційним судом не враховано встановлених судом першої інстанції обставин у справі, зокрема, що позивач є ветераном війни-учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 03.08.1987р.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.02.1994р., відповідно до якої позивач віднесений до учасників бойових дій.

Вказаним обставинам судом не надана належна правова оцінка.

Посилання суду апеляційної інстанції на те, що позивачу встановлено статус ветерана війни - учасника бойових дій рішенням Комісії від 02.12.2004р. № 363047 не ґрунтується на матеріалах справи.

В матеріалах справи міститься копія протоколу засідання Комісії Запорізького обласного військового комісаріату від 02.12.2004р. № 363047, яка на виконання вимог п. 12 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р. № 302, вирішила видати позивачу посвідчення учасника бойових дій.

Пунктом 1 вказаного Положення встановлено, що це Положення регулює правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни.

Видача посвідчення є похідною дією від статусу, який є першочерговим, і не може вчинятися без його встановлення, оскільки лише підтверджує його. Звідси, висновок суду апеляційної інстанції про те, що до прийняття вказаного рішення Комісії від 02.12.2004р. № 363047 позивач не мав статусу учасника бойових дій ґрунтується на неповно встановлених обставинах у справі.

В своїй позовній заяві позивач, крім іншого, вказував на протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невключення його в списки осіб, які мають право на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня, а також невидачі йому нагрудного знаку "Ветеран війни-учасник бойових дій".

На відміну від суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказаним позовним вимогам не дав належну правову оцінку та не переглянув постанову суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведених вище мотивів, судове рішення суду апеляційної інстанції не можна вважати обґрунтованими, що є підставою для направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За правилами ч.2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014р. скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.