Справа № К/9991/29058/11-С
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2015 р. м. Київ К/9991/29058/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Міністерства фінансів України та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2010 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України в Дніпропетровські області, територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановила:

У вересні 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, звернулись до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України в Дніпропетровській області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2010 року, адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної судової адміністрації України, які виразились у невірному нарахуванні та неповній виплаті заробітної плати позивачам. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити недоотриману суму заробітної плати позивачам: з 22 травня 2008 року по 01 квітня 2009 року відповідно до пункту 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів», згідно з яким суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків; понад 5 років -15 відсотків; понад 10 років - 20 відсотків; понад 15 років - 25 відсотків; понад 20 років - 30 відсотків; понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи; з 1 червня 2005 року по 01 січня 2006 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці суддів», яка підлягає застосуванню з 01 червня 2005 року згідно постанови Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2007 року; з 03 грудня 2007 року по 01 квітня 2009 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці суддів»,без урахування пункту 4-1 вищевказаної постанови, який визнано протиправним та скасовано постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити, враховуючи вищевказаний перерахунок розміру заробітної плати довічне грошове утримання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Зобов'язано Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати та довічного грошового утримання, у зв'язку із несвоєчасною їх виплатою позивачам відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати». Зобов'язано Державне казначейство України, провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів» для проведення виплат недоотриманих сум заробітної плати позивачам та довічного утримання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України - задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2010 року - скасовано частково в частині задоволених позовних вимог та частково задоволено позовні вимоги. Резолютивну частину постанови викладено в такій редакції: Визнати неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управлінні ДСА України в Дніпропетровській області щодо неприйняття заходів для повного фінансування заробітної плати суддів Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_2, ОСОБА_5., ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_6., ОСОБА_4., ОСОБА_3. стосовно дотримання вимог статті 44 Закону України "Про статус суддів" щодо відношення посадового окладу судді до посадового окладу Голови Верховного Суду України за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року. Зобов'язати Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів» на погашення заборгованості по заробітній платі судді ОСОБА_2 за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року у розмірі 3430,09 грн. (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів). Стягнути з Державної судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на «Виконання рішень судів на користь суддів», заборгованість по заробітній платі за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року на користь судді ОСОБА_2 у розмірі 3430,09 грн., з якої необхідно здійснити відповідні утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Зобов'язати Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів»на погашення заборгованості по заробітній платі судді ОСОБА_3. за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року у розмірі 8984,14 грн. (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів). Стягнути з Державної судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на «Виконання рішень судів на користь суддів», заборгованість по заробітній платі за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року на користь судді ОСОБА_3. у розмірі 8984,14 грн., з якої необхідно здійснити відповідні утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Зобов'язати Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів» на погашення заборгованості по заробітній платі судді ОСОБА_5. за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року у розмірі 1897,66 грн. (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів). Стягнути з Державної судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на «Виконання рішень судів на користь суддів», заборгованість по заробітній платі за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року на користь судді ОСОБА_5. у розмірі 1897,66 грн., з якої необхідно здійснити відповідні утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Зобов'язати Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів»на погашення заборгованості по заробітній платі судді ОСОБА_7 за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року у розмірі 4226,88 грн. (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів). Стягнути з Державної судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на «Виконання рішень судів на користь суддів», заборгованість по заробітній платі за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року на користь судді ОСОБА_7 у розмірі 1897,66 грн., з якої необхідно здійснити відповідні утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Зобов'язати Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів»на погашення заборгованості по заробітній платі судді ОСОБА_8 за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року у розмірі 4482,71 грн. (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів).Стягнути з Державної судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на «Виконання рішень судів на користь суддів», заборгованість по заробітній платі за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року на користь судді ОСОБА_8 у розмірі 4482,71 грн., з якої необхідно здійснити відповідні утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Зобов'язати Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів»на погашення заборгованості по заробітній платі судді ОСОБА_6. за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року у розмірі 6780,03 грн. (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів). Стягнути з Державної судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на «Виконання рішень судів на користь суддів», заборгованість по заробітній платі за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року на користь судді ОСОБА_6. у розмірі 4482,71 грн., з якої необхідно здійснити відповідні утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Зобов'язати Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів»на погашення заборгованості по заробітній платі судді ОСОБА_4. за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року у розмірі 6604,54 грн. (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів). Стягнути з Державної судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на «Виконання рішень судів на користь суддів», заборгованість по заробітній платі за період з 1 червня по 31 грудня 2005 року на користь судді ОСОБА_4. у розмірі 6604,54 грн., з якої необхідно здійснити відповідні утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. В задоволені інших позовних вимог відмовити. Постанову суду в частині відмови у задоволені частини позовних вимог залишити без змін.

У поданих касаційних скаргах, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, представник Міністерства фінансів України просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, окрім того у касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, скаржники просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, залишивши в іншій частині позовних вимог судове рішення першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачі в 2005 році працювали суддями Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області. Протягом червня-грудня 2005 року позивачі отримували заробітну плату, розмір якої було визначено без врахування положень чинного на той час законодавства про оплату праці суддів.

Основним нормативно-правовим актом, який регулював питання оплати праці суддів на час існування спірних правовідносин був Закон України "Про статус суддів". Цей Закон встановлював гарантії незалежності суддів, включаючи їх матеріальне і соціальне забезпечення, у тому числі гарантії права щодо оплати праці. Відповідно до частини 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Визначальним актом, який регулює питання оплати праці суддів є Закон України "Про статус суддів". Він встановлює гарантії незалежності суддів, включаючи їх матеріальне і соціальне забезпечення, у тому числі гарантії права щодо оплати праці. Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Частиною другою статті 44 Закону України "Про статус суддів" передбачено, що розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя. Тобто, згідно з цією нормою гарантований мінімальний посадовий оклад судді не може бути меншим встановленого статтею 44 цього Закону в співвідношенні до окладу Голови Верховного Суду України. Недодержання цього принципу, є порушенням конституційного права суддів на отримання заробітної плати не нижче, від визначеної законом, та порушенням конституційних гарантій щодо незалежності та недоторканності суддів.

30 червня 2005 року Кабінет Міністрів України, в межах своїх повноважень, прийняв постанову №513 "Про оплату праці Голови та заступників Голови Конституційного Суду України" та постанову №514 "Про оплату праці Голови та заступників Голови Верховного Суду України", якими підвищив оклади, зокрема, Голові Конституційного Суду України та Голові Верховного Суду України.

Водночас, Кабінет Міністрів України не привів посадові оклади суддів у відповідність з вимогами статті 44 Закону України "Про статус суддів". Лише 03 вересня 2005 року Кабінет Міністрів України свою бездіяльність із зазначеного питання припинив прийняттям постанови №865 "Про оплату праці суддів", затвердивши схеми посадових окладів інших керівників та суддів Конституційного Суду України, керівників та суддів інших судів загальної юрисдикції, якою привів оклади суддів у відповідність з встановленим частиною другою статті 44 Закону України "Про статус суддів" співвідношенням до посадових окладів Голови Верховного Суду України та голови суду, в якому працює суддя.

Проте, Кабінет Міністрів України не усунув порушення вимог частини другої статті 44 Закону України "Про статус суддів" і не привів оклади суддів усіх судів України до встановленого цією нормою співвідношення, одночасно з окладами Голови Верховного Суду України та Голови Конституційного Суду України, а саме з 01 червня 2005 року, оскільки надав постанові "Про оплату праці суддів" від 03 вересня 2005 року №865 чинності з 01 січня 2006 року (пункт 5 постанови).

Внаслідок цього, з 01 червня 2005 року по 01 січня 2006 року оклади суддів не відповідали вимогам статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У період до 1 січня 2004 року відповідно до положень Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" від 10 липня 1995 року № 584/95 заробітна плата суддів була звільнена від обкладання прибутковим податком. 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22 травня 2003 року № 889-ІV, який не передбачав пільг для суддів при сплаті цього податку. Єдиною підставою для здійснення компенсаційних виплат суддям у зв'язку з втратою частини заробітку, пов'язаною зі сплатою податку з доходів фізичних осіб у 2004 році, було розпорядження Кабінету Міністрів України "Про деякі питання оплати праці суддів" від 20 січня 2004 року № 22-р.

Згідно з пунктом 1 цього розпорядження Голові Конституційного Суду України та головам судів загальної юрисдикції дозволено здійснювати у 2004 році компенсаційні виплати суддям у розмірі до 100 % посадового окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць після сплати податку з доходів фізичних осіб буде нижчою, ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за IV квартал 2003 року. У пункті 2 розпорядження Кабінету Міністрів України № 22-р зазначено, що компенсаційна виплата, передбачена пунктом 1 цього розпорядження, здійснюється в межах видатків на оплату праці, передбачених у Державному бюджеті України на 2004 рік на утримання органів судової влади.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20 січня 2004 року № 22-р передбачено здійснення суддям компенсаційних виплат лише протягом 2004 року, підстави для звільнення заробітної плати суддів від обкладання податком після набрання чинності Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" в 2005 - 2008 роках відсутні.

Аналіз зазначених положень дає підстави вважати, що за відсутності хоча б однієї умови, зазначеної в цьому розпорядженні, право на отримання компенсаційних виплат у суддів не виникає.

Враховуючи зазначені вимоги розпорядження, суди при розгляді справи повинні були встановити розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої кожному судді окремо за IV квартал 2005 року, а також розмір нарахованої позивачам заробітної плати за кожен місяць 2005 року після сплати податку з доходів фізичних осіб, визначити різницю у втраті заробітку, якщо така мала місце, та вирішити питання про стягнення цієї суми на користь кожного позивача.

Суди першої та апеляційної інстанцій зазначених розрахунків не провели, суму втраченого заробітку не визначили, а ухвалили рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі на користь кожного позивача без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Крім того, суди також помилково розглянули справу за позовом ОСОБА_2 та інших осіб в одному провадженні, оскільки позовна заява має подаватися до суду кожним із позивачів окремо.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167 ч.2, 210, 220, 221, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Міністерства фінансів України та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2010 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець