Справа № 826/13135/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Державної пенітенціарної служби України, Національного агентства України з питань державної служби про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів, визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Державної пенітенціарної служби України, Національного агентства України з питань державної служби про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №683-р "Про звільнення ОСОБА_3 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України", наказу Державної пенітенціарної служби України від 14.08.2014 р. №118 о/с, поновлення на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2014 р. до моменту винесення рішення у справі. Визнання незаконним та скасування наказу Національного агентства України з питань державної служби від 17.07.2014 р. №108 "Про проведення службового розслідування".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року відкрито провадження у адміністративній справі №826/12290/14 за позовом ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу Національного агентства України з питань державної служби від 17.07.2014 року №108 «Про проведення службового розслідування».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року відкрито провадження у адміністративній справі №826/13134/14 за позовом ОСОБА_3 до Державної пенітенціарної служби України про:

- визнання протиправним та скасування наказу Державної пенітенціарної служби України №119 о/с від 15.08.2014 року;

- поновлення ОСОБА_3 на службі в Державній пенітенціарній службі України;

- стягнення з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_3 заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2014 року до моменту винесення рішення у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2014 року справи №826/12290/14 та №826/13134/14 об'єднано в одне провадження та присвоєно №826/13135/14.07.бового розслідування від 31 час вимушеного прогулу за період з 06.08.2014 р.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 18.11.2014 р. про уточнення позовних вимог, позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_3 шляхом направлення Прем'єр-міністром України службової записки від 07.07.2014 р. № 25332/1/1-14;

- визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо прийняття розпорядження №627-р «Про відсторонення ОСОБА_3 від виконання повноважень за посадою Голови Державної пенітенціарної служби України» від 07.07.2014 р.;

- визнати протиправним та скасувати наказ Національного агентства України з питань державної служби від 17.07.2014 р. №108 «Про проведення службового розслідування»;

- визнати протиправним акт службового розслідування від 31.07.2014 р.;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України №683-р від 06.08.2014 р. "Про звільнення ОСОБА_3 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України";

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної пенітенціарної служби України №118 о/с від 14.08.2014 р.;

- поновити ОСОБА_3 на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України;

- стягнути з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2014 р. до моменту винесення рішення у справі;

- рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної пенітенціарної служби України №119 о/с від 15.08.2014 р.;

- поновити ОСОБА_3 на службі в Державній пенітенціарній службі України;

- рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на службі в Державній пенітенціарній службі України допустити до негайного виконання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2015 р. провадження у справі в частині вимог про визнання протиправним акту службового розслідування від 31.07.2014 р. - закрито.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, розпорядженням Кабінету Міністрів України №174-р від 12.03.2014 р. ОСОБА_3 призначено на посаду Голови Державної пенітенціарної служби України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.07.2014 р. №627-р ОСОБА_3 відсторонено від виконання повноважень за посадою Голови Державної пенітенціарної служби України.

Наказом Національного агентства України з питань державної служби від 17.07.2014 р. №108 «Про проведення службового розслідування» затверджено склад комісії для проведення службового розслідування у Державній пенітенціарній службі України відносно Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_3

За результатами службового розслідування Національним агентством України з питань державної служби складено акт від 31.07.2014 р., яким за низький рівень організації роботи та неналежне виконання службових обов'язків керівництвом Державної пенітенціарної служби України, його територіальних управлінь, органів і установ запропоновано розглянути питання щодо перебування на займаній посаді Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_3

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №683-р ОСОБА_3 звільнено з посади Голови Державної пенітенціарної служби України за порушення Присяги державного службовця (п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу України").

На підставі вказаного розпорядження, Державною пенітенціарною службою України:

- наказом №118/ОС-14 від 14.08.2014 р. ОСОБА_3 звільнено з посади Голови Державної пенітенціарної служби України за п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» (за порушення Присяги державного службовця) з 07 серпня 2014 року;

- наказом №119/ОС-14 від 15.08.2014 р. ОСОБА_3 у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) з 07 серпня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади.

Державна пенітенціарна служба України відповідно до п. 1 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 394/2011, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 вказаного Закону керівник центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Порядок розгляду питань, пов'язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. №298.

Відповідно до п. 10 вказаної Постанови у передбачених законодавством випадках посадова особа, яка вносить подання про призначення на посаду осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку, може звертатися з пропозицією щодо звільнення з посади таких осіб.

У пропозиції щодо звільнення з посади обґрунтовуються причини неможливості перебування особи на займаній посаді. До подання додаються завізований керівником відповідного органу проект рішення про звільнення з посади із зазначенням причини, біографічна довідка з фотокарткою, що засвідчується підписом керівника кадрової служби і скріплюється печаткою, заява особи про звільнення, пояснення особи, що звільняється за порушення трудової дисципліни, у разі потреби - матеріали службового розслідування, медична довідка, інші документи, що безпосередньо стосуються справи.

Проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування регулюється Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 р. №950.

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, зокрема:

- у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян;

- у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства, порушення етики поведінки;

- на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

- метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення або порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем'єр-міністром України, керівником державного органу (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа.

Згідно п. 3 вказаного Порядку рішенням щодо проведення службового розслідування визначається голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, мета і дата початку та закінчення службового розслідування. Термін службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

- факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань);

- заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення;

- висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру;

- обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2014 р. Міністр юстиції України звернувся з листом №14-9/1010 до Прем'єр-міністра України з пропозицією щодо проведення службового розслідування відносно Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_3 та відсторонення його від виконання повноважень за посадою до завершення службового розслідування. Підставою такого звернення стали факти порушень законодавства підлеглими працівниками системи виконання покарань Державної пенітенціарної служби України та втеча ув'язненого ОСОБА_4

На підставі вищенаведеного, 07.07.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про видання розпорядження №627-р «Про відсторонення ОСОБА_3 від виконання повноважень за посадою Голови Державної пенітенціарної служби України» та Прем'єр-міністром України надано доручення №25332/1/1-14 щодо проведення службового розслідування стосовно Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_3

Отже, призначення та проведення службової перевірки відносно Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_3 як керівника центрального органу виконавчої влади та його відсторонення від виконання повноважень за посадою здійснено з дотримання норм чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами службового розслідування Національним агентством України з питань державної служби складено акт від 31.07.2014 р., висновками якого встановлено, що:

- основною з причин, що призвели до втечі 06.07.2014 р. ув'язненого ОСОБА_4, є неналежна організація роботи та виконання службових обов'язків керівництвом Державної пенітенціарної служби України, його територіальних управлінь, органів і установ;

- Головою Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_3 не забезпечено виконання Державною пенітенціарною службою України Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мін'юсту з питань, що належать до компетенції Державної пенітенціарної служби України, та доручень Міністра юстиції, що передбачено пунктом 4 Положення про Державну пенітенціарну службу України.

Однак, викладені в акті службового розслідування обставини частково спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03.09.2014 р. по справі №754/14043/14-к визнано винним у втечі ув`язненого ОСОБА_4 робітника СІЗО м. Києва. Жодних обставин, які б свідчили про причетність ОСОБА_3 до цієї події судом не встановлено.

При цьому, судом першої інстанції не враховано часу перебування позивача на посаді - лише 4 місяці, та виконаної за цей період роботи.

Зокрема, в матеріалах справи міститься наказ про призначення позивачем проведення службового розслідування за фактом втечі засудженого ОСОБА_5, висновки службового розслідування та наказ щодо притягнення позивачем до відповідальності винних осіб. Крім того, позивач забезпечував проведення Державною пенітенціарною службою України протягом І півріччя 2014 року ряд організаційно-правових заходів з метою виконання вимог антикорупційного законодавства, указів Президента України, постанов та рішень Кабінету Міністрів України, спрямованих на посилення боротьби з корупцією, про що свідчить відповідна довідка та інформація про стан виконання Плану заходів щодо запобігання і протидії корупції у Державній пенітенціарній службі України за І півріччя 2014 року.

Слід також зауважити, що втеча ув'язненого ОСОБА_4 відбулась 06.07.2014 р., а 07.07.2014 р. позивача відсторонено від виконання повноважень Голови Державної пенітенціарної служби України, тому дії щодо проведення службової перевірки за фактом втечі ОСОБА_4 проводились не під керівництвом позивача.

Крім того, позивачу не було надано можливості надати пояснення з приводу службового розслідування, проведеного відносно ОСОБА_3 як Голови Державної пенітенціарної служби України.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

При цьому, в пункті 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу України" визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Слід зазначити, що припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Під порушенням Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, та може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення, на переконання уповноваженої вирішувати питання про відповідальність посадової особи, є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.

Отже, звільнення може бути застосоване тільки у разі використання всіх заходів дисциплінарного впливу до державного службовця та повинно бути мотивованим.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги має бути ретельне службове розслідування, порядок проведення якого регулюється законодавством.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня та 4 червня 2013 року (№№ 21-403а12, 21-167а13 відповідно).

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач займаючи посаду Голови Державної пенітенціарної служби України не здійснював належну організацію роботи та виконання службових обов'язків керівництвом Державної пенітенціарної служби України, його територіальних управлінь, органів і установ, а також того, що позивач не забезпечив виконання Державною пенітенціарною службою України Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мін'юсту з питань, що належать до компетенції Державної пенітенціарної служби України, та доручень Міністра юстиції, що передбачено пунктом 4 Положення про Державну пенітенціарну службу України.

Службовою перевіркою не було встановлено скоєння проступку, що свідчило б про порушення позивачем етичних (моральних) норм. Тобто в даному випадку йдеться про вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, пов'язаного з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби на певній посаді.

При цьому, вказаний акт службового розслідування не містить суті порушення службової дисципліни, обставин за яких скоєно дисциплінарний проступок, час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим, наявність причинного зв'язку між неправомірними діями та їх наслідками, умов, які передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього, наявність вини, а також ставлення до скоєного.

За таких обставин Кабінетом Міністрів України не доведено факт вчинення позивачем протиправного винного діяння, яке могло б свідчити про порушення ним Присяги, та обгрунтованості застосованння до позивача найсуворішої санкції у вигляді звільнення.

Таким чином, розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №683-р "Про звільнення ОСОБА_3 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України" та наказ Державної пенітенціарної служби України від 14.08.2014 р. №118 о/с є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо правомірності наказу Державної пенітенціарної служби України від 15.08.2014 р. №119 о/с, яким ОСОБА_3 у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни), колегія суддів окрім зазначеного звертає увагу також на наступне.

Порядок проходження служби працівниками органів Кримінально-виконавчої системи України регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення).

Відповідно до п. 64 "є" вказаного Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Зідно ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 р. № 3460-ІV службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 цього Закону дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", який визначає, що з метою з'ясування вcix обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні витребувати від порушника надання письмового пояснення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Згідно ст. 16 цього Закону, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Однак, як вбачається з матеріалів справи підставою для прийняття наказу від 15.08.2014 р. №119 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ став акт службової перевірки, яка була проведена за іншим порядком, який передбачено відносно займаної позивачем посади Голови Державної пенітенціарної служби України, як керівника центрального органу виконавчої влади. Тобто, службове розслідування щодо позивача саме як працівника органів внутрішніх справ не проводилось у відповідності до Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", визначає обов`язковою умовою - витребування від порушника надання письмового пояснення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, письмові пояснення у позивача не були витребувані.

Крім того, оскаржуваний наказ, як і акт службового розслідування не розкриває суть вчиненого позивачем порушення дисципліни та його співрозмірності із застосованим до позивача видом покарання.

Державною пенітенціарною службою України при визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення не враховано тяжкості проступку, обставини, за яких його скоєно або заподіяна шкода, попередня поведінка позивача та визнання ним своєї вини, його ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки акту службового розслідування від 31.07.2014 р. та розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №683-р щодо звільнення з посади Голови Державної пенітенціарної служби України не містять пропозицій про звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Отже, службове розслідування стосовно позивача проведено з порушенням його прав, а тому висновок такого розслідування не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, наказ Державної пенітенціарної служби України від 15.08.2014 р. №119 о/с прийнято з порушенням процедури проведення службового розслідування, а тому такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що наслідком неправомірного звільнення позивача з посади Голови Державної пенітенціарної служби України є його поновлення на такій посаді, а наслідком поновлення позивача на вказаній посаді є поновлення на службі в Державній пенітенціарній службі України. Таким чином, належним способом захисту прав позивача є його поновлення на посаді.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Згідно пункту 24 розділу ІІ Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково, оскільки постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права та без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №683-р "Про звільнення ОСОБА_3 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України", накази Державної пенітенціарної служби України від 14.08.2014 р. №118 о/с та від 15.08.2014 р. №119 о/с.

Поновити ОСОБА_3 на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України та стягнути з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.08.2014 р.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст постанови складено 31.03.2015 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.