Справа № 2а-0870/12104/11
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2015 рокусправа № 2а-0870/12104/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Мельника В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

представника відповідача - Щербини О.О. (довіреність від 15.08.2014 ),

представника позивача - Базилевич В.О. (довіреність від 01.01.2015 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року у справі № 2а-0870/12104/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Український графіт" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

У грудні 2011 року Публічне акціонерне товариство "Український графіт" (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2011 року, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 105 388 грн., штрафні (фінансові) санкції 1грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2011 року, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 802 586 грн., штрафні (фінансові) санкції 1грн.

Адміністративний позов обґрунтовували тим, що висновки податкового органу, викладені у акті перевірки № 74/08-03/00196204 від 06.06.2011 року, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються первинними документами, які підтверджують факт поставки антрациту від ТОВ «ТД «Еко-Вугілля». Вважають безпідставними посилання податкового органу на дані інформації з електронної бази даних автоматизованих систем ДПА України в частині ненадання контрагентами ТОВ «ТД «Еко-Вугілля» відповідних податкових декларацій, адже така інформація не може бути підставою для ненадання бюджетного відшкодування добросовісному виконавцю укладених угод. Зазначають, що ними було вірно сформовано податковий кредит з ПДВ з огляду на придбання товарів відповідно до договору № 1-уг/804/95193/134 від 28.10.2009 р. у ТОВ «ТД «Еко-Вугілля». (том 1 а.с.2-9)

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №, прийняте 01.09.2011 Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжя, яким Відкритому акціонерному товариству "Український графіт" зменшено бюджетне відшкодування (у тому числі заявлене в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на суму 105388 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постанова суду обґрунтована тим, що на підставі акту перевірки № 7/08-03/00196204 від 06.06.2011 року, приймались податкові повідомлення-рішення № від 01.09.2011 року та № від 17.06.2011 року, якими позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2011 року на 105388 грн. 00 коп, Однак постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 року укладеним правочинам за спірний період уже була надана правова оцінка, та указані податкові повідомлення-рішення були скасовані. А тому, згідно з приписами статті 72 КАС України, судом, при розгляді даної справи щодо скасування податкових повідомлень-рішень, якими Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2011 року, судом застосовуються висновки відносно аналізу господарської діяльності Позивача з одними і тими ж контрагентами, викладені у рішенні, що набрало законної сили. Крім того, судом досліджено первинні документи по даній справі та встановлено, що будь-яких доказів щодо недійсності правочинів, укладених між ТОВ «ТД «Еко-Вугілля» та ПАТ «Укрграфіт», Відповідачем до суду надано не було. В той час, як надані до перевірки первинні документи підтверджують фактичне виконання контрагентом Позивача своїх зобов'язань та реальне здійснення господарських операцій. Також судом зазначено, що вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.06.2011 року задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до рішення про результати розгляду первинної скарги від 29.08.2011 року № 3818/10/25-020, вказане податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, а тому додаткового скасування не потребує. (том 2 а.с.80-84)

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, СДПІ подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.09.2011 року № та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до акту перевірки встановлено відсутність реальності здійснення господарської операції з постачання вугілля від ТОВ «Ставр» та ТОВ «ФК «Лідер» на адресу контрагента Позивача ТОВ «ТД «Еко-вугілля», не встановлено взаємовідносин між ТОВ «ТД «Еко-вугілля» і ПрАТ «Луганська вугільна компанія» та ВАТ ЦОФ «Нагольчанська». Оскільки реальність здійснення операцій, які віднесені до податкового кредиту, не підтверджена відповідними первинними документами, то Позивач не має права на відповідні бюджетні відшкодування з податку на додану вартість. (том 2 а.с.89-91)

ПАТ «Укрграфіт» надало заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначали, що факт здійснення господарських операцій в повній мірі підтверджується наданими первинними документами, при цьому висновки податкового органу про неможливість підтвердження факту поставки вугілля Позивачу від контрагента засновані виключно на інформації з електронної бази даних автоматизованих систем ДПА України, яка не може бути належною правовою підставою для невизнання факту поставки, та, як наслідок, позбавлення права на включення до податкового кредиту сплачених сум податків. Зазначають, що факт здійснення господарських операцій також підтверджується і самим податковим органом внаслідок проведеної ним 16.06.2011 року зустрічної звірки. Звертають увагу на те, що невиконання своїх зобов'язань будь-яким з контрагентів не може тягнути за собою позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови для його отримання. (том 2 а.с.99-104)

У судовому засіданні представник Відповідача - СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжя, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити із підстав, у ній зазначених. Не заперечував щодо наявності судових рішень, що набрали законної сили, якими встановлено факт протиправного зменшення Позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за перевіряємий період.

Представник Позивача - ПАТ «Укрграфіт» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість її доводів, про що ними детально зазначено у наданих до суду запереченнях.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що уповноваженими працівниками СДПІ проведена камеральна перевірка ВАТ "Український графіт" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2011 року, за результатами якої складено Акт №74/08-03/00196204 від 06.06.2011. (т.1, а.с.15-19).

Перевіркою встановлено порушення п.198.1, п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст. 200 ПК України, внаслідок чого Позивачем завищено заявлену за квітень 2011 року суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 802 586 грн.

Позивач подавав заперечення на вказаний акт перевірки (том 1 а.с.20-23), які згідно відповіді податкового органу від 16.06.2011 року № 4979/10/08-03 були залишені без задоволення. (том 1 а.с.24-27)

На підставі вищезазначеного акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2011 року, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 802 586 грн., штрафні (фінансові) санкції 1грн. (том 1 а.с.12)

ПАТ «Укрграфіт» скористалось адміністративним порядком оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення та подало на нього скаргу до Державної податкової адміністрації у Запорізькій області (том 1 а.с.28-31), рішенням якої від 29.08.2011 р. № 3818/10/25-20 податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2011 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2011 року в сумі 697 198 грн. скасовано, в решті вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.(том 1 а.с.33-39)

На підставі акту перевірки №74/08-03/00196204 від 06.06.2011 р. та з урахуванням рішення про розгляд первинної скарги від 29.08.2011 р. № 3818/10/25-20, Відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2011 року, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 105 388 грн., штрафні (фінансові) санкції 1грн. (а.с.14)

Позивач скористався досудовим порядком оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення та подав на нього повторну скаргу до Державної податкової адміністрації України (том 1 а.с.40-44), рішенням якої від 11.11.2011 року № 5357/3/10-2115 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 17.06.2011 року № з урахуванням рішень ДПА в Запорізькій області, прийнятих за розглядом первинних скарг (податкове повідомлення-рішення від 01.09.2011 р. № ), а скарга ПАТ «Укрграфіт» залишена без задоволення. (том 1 а.с.45-46)

Скасування вказаних податкових повідомлень-рішень і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрграфіт», суд першої інстанції виходив з того, що на підставі акту перевірки № 7/08-03/00196204 від 06.06.2011 року, приймались податкові повідомлення-рішення № від 01.09.2011 року та № від 17.06.2011 року, якими позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2011 року на 105388 грн. 00 коп, Однак постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 року укладеним правочинам за спірний період уже була надана правова оцінка, та указані податкові повідомлення-рішення були скасовані. А тому, згідно з приписами статті 72 КАС України, судом, при розгляді даної справи щодо скасування податкових повідомлень-рішень, якими Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2011 року, судом застосовуються висновки відносно аналізу господарської діяльності Позивача з одними і тими ж контрагентами, викладені у рішенні, що набрало законної сили. Крім того, судом досліджено первинні документи по даній справі та встановлено, що будь-яких доказів щодо недійсності правочинів, укладених між ТОВ «ТД «Еко-Вугілля» та ПАТ «Укрграфіт», Відповідачем до суду надано не було. В той час, як надані до перевірки первинні документи підтверджують фактичне виконання контрагентом Позивача своїх зобов'язань та реальне здійснення господарських операцій. Також судом зазначено, що вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.06.2011 року задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до рішення про результати розгляду первинної скарги від 29.08.2011 року № 3818/10/25-020, вказане податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, а тому додаткового скасування не потребує.

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржувалась і колегією суддів не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог Позивача та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів п. 198.1,п. 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно із пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів / послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Торговий дім "Еко-вугілля" (Постачальник) та ВАТ "Український графіт" (Покупець) укладено Договір постачання №1-уг/804/95193/134 з Додатками до нього (том 1 а.с.47-69).

Відповідно до п.2.1 вказаного Договору постачання №1-уг/804/95193/134 від 28.10.2009 поставка вугілля за договором здійснюється залізничним транспортом на умовах "FCA-станція відправлення" згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС-2000".

У Додатках до наведеного Договору постачання №1-уг/804/95193/134 від 28.10.2009 зазначено, що вантажовідправником вугілля є ВАТ ЦОФ "Нагольчанська".

На підтвердження факту виконання умов договору Позивачем надано до суду податкові накладні, виписані ТОВ "Торговий дім "Еко-вугілля" при постачанні позивачу антрациту. (том 1 а.с.73-74,84-85)

Крім того, факт поставки товару за договором підтверджується доданими до матеріалів справи прибутковими ордерами,актами приймання-передачі товару, рахунками-фактурами, накладними. (том 1 а.с.70-72,75-83,86-89)

Як вбачається з акту перевірки, у податкового органу були відсутні будь-які зауваження та претензії до наданих первинних документів, які в повному обсязі підтверджують факт поставки вугілля від ТОВ "Торговий дім "Еко-вугілля" Позивачу.

Висновки СДПІ щодо нереальності правочинів між ПАТ «Укрграфіт» та його контрагентом зроблені лише на підставі даних інформаційних баз даних відносно вказаного контрагента з питань формування податкового кредиту та податкових зобов'язань вказаного підприємства по ланцюгу постачання. При цьому відповідні бази даних містять лише припущення податкового органу про те, що відсутність факту поставки вугілля вказаним контрагентом, однак Відповідачем не зазначено конкретних доказів на підтвердження таких припущень, як це передбачено частиною 2 статті 71 КАС України.

В той же час, в силу статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. В іншому випадку визначення сум податкового зобов'язання мало б кратний характер - по ланцюгу до виробника, що не відповідає принципам системи оподаткування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для винесення відповідачем податкових повідомлень-рішень № від 01.09.2011, № від 17.06.2011, які є предметом спору в цій адміністративній справі, є порушення, зазначені в Акті перевірки №73/08-03/00196204 від 06.06.2011, за яким СДПІ також приймались податкові повідомлення-рішення № від 01.09.2011, № від 17.06.2011, якими позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 105388 грн. 00 коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду, винесеною 29.05.2012 в адміністративній справі №2а-0870/12105/11 (залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014), податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2011 визнано протиправним та скасовано (том 2 а.с.26-30, 33-34).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.09.2014 (справа К/800/21351/14) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 у справі №2а-0870/12105/11 - відмовлено (том 2 а.с.54).

Таким чином, як вірно було встановлено судом першої інстанції, спірним правовідносинам вже було надано остаточну кваліфікацію та оцінку, а в силу ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2014 року у справі № 2а-0870/12104/11 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, передбачені статтею 212 КАС України.

Повний текст ухвали складено 27 березня 2015 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко