Справа № 823/3663/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року м. Київ К/800/18478/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014

та постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20.12.2013

у справі № 823/3663/13-а

за позовом Приватного підприємства «Дорстрой»

до Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Дорстрой» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 27.09.2013 № /0 та № /0.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.12.2013, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Дорстрой» з питань взаємовідносин з ПП «Унісон Дизайн», ТОВ «Віпбудпром», ТОВ «Арагон Торг», ТОВ «Базисстандарт», ТОВ «Терапостаченерго» за період з 01.01.2012 по 30.06.2013, складено акт № 24/22-01/33819662 від 13.09.2013, в якому зафіксовано порушення: п. п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме: неправомірно за 2012 рік включено до складу податкового кредиту вартість придбання товару в загальній сумі ПДВ 744 179 грн., в т.ч.: за квітень 2012 року - 90 945 грн., червень 2012 року - 169 862 грн., липень 2012 року - 55 343 грн., серпень 2012 року - 428 029 грн., тому задекларований податковий кредит по податку на додану вартість за період з 01.07.2012 по 31.01.2013 підлягає зменшенню.

На підставі результатів проведеної перевірки, 27.09.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № /0 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 980 861 грн., у т.ч.: 744 179 грн. основного платежу та 173 682 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 34 924 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 24.10.2011 між ПП «Дорстрой» (покупець) та ТОВ «Терапостаченерго» (постачальник) укладено договір № 24/10/2011/2, згідно якого постачальник зобов'язується передати у власність визначений цим договором товар (мазут); вартість товару при поставці кожної партії визначається в рахунках-фактури або товарно-транспортних накладних чи видаткових накладних; в ціну товару входять витрати на транспортування.

02.04.2012 між ПП «Дорстрой» (покупець) та ТОВ «Базисстрандарт» (постачальник) укладено договір № 24, за умовами якого постачальник зобов'язується передати покупцю визначений цим договором товар (мазут М-100). В додатках № 1-6 до договору визначено вартість поставленої продукції та вартість відшкодування транспортних витрат.

01.06.2012 між ПП «Дорстрой» (покупець) та ТОВ «Арагон Торг» (постачальник) укладено договір № 601, згідно якого постачальник зобов'язується поставити визначений цим договором товар (мазут М-100). В додатках № 1-2 до договору визначено вартість поставленої продукції.

06.08.2012 між позивачем (покупець) та ПП «Унісон Дизайн» (постачальник) укладено договір № 06/08/2012, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю визначений цим договором товар. В додатках № 1-3 до договору визначено вартість поставленої продукції.

Між ПП «Дорстрой» (покупець) та ТОВ «Віпбудпром» (постачальник) укладено договір поставки № 10/08/2012 від 10.08.2012, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю визначений цим договором товар. В додатках № 1-2 до договору визначено вартість поставленої продукції.

Факт виконання умов зазначених договорів судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: рахунками-фактури, податковими та видатковими накладними, реєстрами виданих та отриманих податкових накладних, виписками з банку, платіжними дорученнями, квитанціями.

На думку податкового органу, вищевказані договори є такими, що порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 зазначеного Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформлених податкових накладних, фактична сплата грошових коштів контрагентам в сумі, визначеній в податкових накладних, а також фактичне виконання господарських операцій, за наслідками яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит, що в даному випадку судами встановлено з підтвердженням матеріалів справи.

Таким чином, за встановлення в судовому порядку фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку є правомірним формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат у спірному періоді за результатами господарських операцій із такими контрагентами.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 та постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20.12.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний