Справа № 2а-2656/10/0370
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 березня 2015 року м. Київ В/800/963/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Сіроша М.В.,

Веденяпіна О.А.,

Островича С.Е.,

Шипуліної Т.М.,

Юрченко В.П.,

перевіривши заяву Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції,

про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

17 листопада 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційна скарга Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області відхилена.

Постанова Волинського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2010 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року залишені без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду касаційної інстанції, Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Волинській області звернулася із заявою про допуск для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 листопада року і її скасування, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Як на приклад неоднакового застосування цих норм Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Волинській області посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 7 липня 2014 року у справі № 2а/1570/2491/2011 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обговоривши викладені у поданій заяві доводи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України, однією з підстав звернення із заявою про перегляд Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що призвело до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У судових рішеннях, на які посилається заявник, відсутнє різне правозастосування в подібних правовідносинах, яке відповідно до ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України може бути підставою для перегляду судових рішень в адміністративній справі Верховним Судом України.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13 грудня 2010 року «Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України»).

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих норм матеріального права у подібних правовідносинах ухвалу Вищого адміністративного суду України від 7 липня 2014 року (№ К/9991/1238/12), оскільки зазначене судове рішення не підтверджує доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а свідчить про різні обставини справ, за наслідками оцінки яких суд дійшов різних правових висновків.

Таким чином, ухвала Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року не підлягає перегляду Верховним Судом України, оскільки із доданих до заяви копій судових рішень не вбачається неоднакового застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи заяви, колегія суддів не знаходить підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Луцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області у задоволенні заяви про допуск до провадження Верховного Суду України справи за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді: Сірош М.В.

Веденяпін О.А.

Острович С.Е.

Шипуліна Т.М.

Юрченко В.П.