Справа № 809/3995/14
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа № 809/3995/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Мельничука Є.С.,

представників позивача: Бейсюка Т.В., Гаврильця С.Б.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Пліхтяка П.П.,

представника відповідача: Сусака М.Ю.,

представників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Копчука І.М., Чернавського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за позовом Пістиньської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство "Кутське лісове господарство" до Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний природний парк "Гуцульщина" про визнання протиправним та скасування розпорядження за №193 від 04.07.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2014 року Пістиньська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області звернулася з адміністративним позовом до Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження за №193 від 04.07.2013 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Національному природному парку «Гуцульщина», визначила третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний природний парк «Гуцульщина».

22.12.2014 року судом залучено до участі в дані й адміністративній справі Державне підприємство «Кутське лісове господарство», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним розпорядженням відповідача допущено порушення прав територіальної громади Пістиньської сільської ради, відповідач прийняв рішення щодо погодження проекту відведення щодо частини земель, розпорядженням якими належить до компетенції позивача, чим порушив норми статтей 12, 83, 116, 123 Земельного кодексу України. Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач прийнятим розпорядженням за №193 від 04.07.2013 року допустив порушення вимог частини 3 статті 150 Земельного кодексу України та статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», оскільки компетенція відповідача не охоплює повноваження на прийняття рішення щодо створення об'єктів природно-заповідного фонду та передачу земель у користування під такі цілі, відсутні межові або інформаційні знаки закріплення на місцевості земельної ділянки природоохоронного значення, що проектується для виділення, відсутні будь-які підтвердження наявності охоронних зобов'язань щодо земельної ділянки, що проектується для виділення.

Представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав вказаних в позовній заяві, крім того суду пояснили, що земельна ділянка, проект відведення якої погоджено оскаржуваним розпорядженням відповідача межує із землями Пістиньської сільської ради, частина земель, що проектується до виділення знаходиться в межах сільської ради. При цьому, представники позивача зауважили, що позивач не оспорює право власності держави на землі лісового фонду, що перебувають на праві постійного користування у Державного підприємства «Кутське лісове господарство», не оспорюють право Національного природного парку «Гуцульщина» на отримання у постійне користування землі з лісового фонду згідно Указом Президента України №456/2002 від 14.05.2002 року, однак погоджений відповідачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Національному природному парку «Гуцульщина» здійснює розпорядження земельними ділянками, що належать до меж території Пістиньської сільської ради, а в частині меж, які є суміжними з межами сільської ради не здійснено погодження проекту з позивачем як суміжником. Вважають погодження проекту землеустрою за таких обставин протиправним.

Представник третьої особи на стороні позивача - Державне підприємство «Кутське лісове господарство» заявлений позов вважає обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, в судовому засіданні підтвердив наявність фактичних обставин зазначених позивачем, підтвердив факт користування підприємством земельною ділянкою, що проектується для виділення національному парку, вказав на включення земельних ділянок, що відносяться до земель Пістиньської сільської ради до проекту відведення природному парку, відсутність акта узгодження меж, підтвердив перебування водних об'єктів (ставків), земельна ділянка під якими включена до проекту відведення до меж населеного пункту, вказав, що матеріали лісовпорядкування, якими користуються представники Національного природного парку «Гуцульщина» не можуть вважатися такими, оскільки землекористувачем є Державне підприємство і єдиними матеріалами лісовпорядкування є ті які виготовлені на замовлення землекористувача, вважає передчасним та необґрунтованим прийняття оскаржуваного рішення відповідачем. Зазначив, що Державне підприємство «Кутське лісове господарство» погоджує виділення земельної ділянки для функціонування Національного природного парку «Гуцульщина», однак в порядку, спосіб, що визначені законом.

Представник відповідача заявлений позов не визнав, в судовому засіданні заперечив проти його задоволення, суду пояснив, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, рішення прийнято за наявності висновку державної експертизи землевпорядної документації, землі, що проектуються для відведення є землями державної власності, будь-яких перешкод для погодження поданого проекту землеустрою не встановлено.

Представники третьої особи на стороні відповідача - Національного природного парку «Гуцульщина» проти задоволення заявленого позову заперечили, суду подали письмові заперечення проти позовних вимог, які мотивовані тим, що проект організації території парку пройшов всі експертизи і погодження та затверджений Міністерством охорони навколишнього природного середовища, рішення Івано-Франківської обласної ради від 29.12.1997 року про передачу Пістиньській сільській раді площі земель, які переводилися з лісового фонду не виконано, квартал 12, про який йдеться в рішенні повністю переданий в 2002 році Державним підприємством «Кутське лісове господарство» Національному природному парку «Гуцульщина», крім того, Державне підприємство «Кутське лісове господарство» добровільно відмовилося на користь природного парку користуванням земельної ділянки, що проектується для виділення, земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, належить до земель державної власності.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши докази, суд встановив наступне.

Указом Президента України за №456/2002 від 14.05.2002 року створено на території Косівського району Івано-Франківської області національний природний парк «Гуцульщина» і підпорядковано його Міністерству екології та природних ресурсів України. Установлено площу земель національного природного парку «Гуцульщина» 32271 гектара, в тому числі 7606 гектарів земель, що мають бути надані йому у постійне користування, та 24665 гектарів земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів (т.1 а.с.84).

Згідно з додатком №1 до вищевказаного Указу Президента України Кутський державний лісгосп повинен передати у постійне користування національному природному парку «Гуцульщина» з Косівського лісництва 167 гектрів (т.1 а.с.85).

14.08.2002 року наказом Міністерства екології та природних ресурсів за №375 створено комісію з приймання-передачі лісового фонду та матеріальних цінностей (т.1 а.с.87).

23.08.2002 року здійснено приймання-передачу лісового фонду, в тому числі по Державному підприємству «Кутське лісове господарство» (т.1 а.с.88-90).

17.07.2002 року здійснено державну реєстрацію юридичної особи - національногоо природного парку «Гуцульщина» (т.2 а.с.180-182).

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України за №271 від 17.02.2002 року затверджено положення про національний природний парк «Гуцульщина» (т.2 а.с.183-195).

05.10.2010 року наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України за №440 затверджено проект організації території національного природного парку «Гуцульщина», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об'єктів (т.1 а.с.93).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України за №182-р від 27.03.2013 року надано дозвіл національному природному парку «Гуцульщина» на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 116 гектарів (землі державної власності лісогосподарського призначення (ліси), що перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Кутське лісове господарство», розташованої на території Косівського району Івано-Франківської області, з подальшим наданням її зазначеному парку у постійне користування для забезпечення його функціонування (т.1 а.с.99).

13.07.2013 року Державне підприємство «Кутське лісове господарство» в особі директора Фальбійячука Ю.Ю. надано згоду на вилучення 116 гектарів земель лісогосподарського призначення національному природному парку «Гуцульщина», як це передбачено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.03.2013 року №182-р за умови включення в нього розрахунку розміру збитків, що завдані землекористувачу внаслідок вилучення земельних ділянок та компенсації вартості нерухомого майна (контора Косівського лісництва з господарськими будівлями) т.1. а.с.95).

10.06.2013 року національний природній парк «Гуцульщина» звернувся до Державного підприємства «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» з проханням виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування (т.2 а.с.30).

Проект землеустрою виготовлено та надано відповідачу на погодження, який 04.07.2013 року оскаржуваним розпорядженням за №193 погодив національному природному парку «Гуцульщина» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 116 гектарів (землі державної власності лісогосподарського призначення (ліси), що перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Кутське лісове господарство», розташованої на території Косівського району Івано-Франківської області, з подальшим наданням її зазначеному парку у постійне користування для забезпечення його функціонування.

Вирішуючи питання правомірності винесення оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень та перевіряючи його на відповідність вимогам встановленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про його прийняття відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Стаття 123 Земельного кодексу України встановлює порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Частина перша вказаної норми передбачає, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нових земельних ділянок.

Враховуючи, що надання земельної ділянки Національному природному парку «Гуцульщина» здійснюється шляхом формування нової земельної ділянки, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 123 Земельного кодексу України, а рішення про надання цієї земельної ділянки повинно бути прийнятим на підставі проекту землеустрою.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначає Закон України «Про землеустрій», який спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Стаття 1 вказаного Закону визначає землеустрій як сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Проектом землеустрою, у відповідності до вказаної норми Закону України «Про землеустрій» є сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

Частиною четвертою статті 47 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що порядок розробки проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України за №1094 від 25.08.2004 року затверджено Порядок розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Пунктом 8 вказаного Порядку визначено, що проект землеустрою погоджується з власниками і користувачами суміжних земельних ділянок, а також земельних ділянок, які включаються до території природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення без їх вилучення, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини.

Підпункт 2 пункту 9 цього Порядку встановлює, що проект землеустрою складається з пояснювальної записки, в якій зазначається: коротка характеристика території; режим використання земель у межах території природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в тому числі земельних ділянок, щодо використання яких встановлено обмеження (обтяження); погодження меж із власниками і користувачами суміжних земельних ділянок; короткий опис виконаних робіт; склад земель за угіддями, власниками і користувачами земельних ділянок;

Пункт 10 Порядку передбачає, що погоджений проект землеустрою підлягає державній експертизі відповідно до законодавства. Після одержання позитивного висновку державної експертизи проект землеустрою розглядається та затверджується сільською, селищною, міською радою, обласною, районною, Київською або Севастопольською міською держадміністрацією чи в установленому порядку подається іншим органам, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Також частина 4 статті 123 Земельного кодексу України встановлює, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частина 6 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачає, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Судом встановлено наявність підстав для відмови у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 116 гектарів (землі державної власності лісогосподарського призначення (ліси), що перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Кутське лісове господарство», розташованої на території Косівського району Івано-Франківської області, з подальшим наданням її національному природному парку «Гуцульщина» у постійне користування для забезпечення його функціонування внаслідок невідповідності його положень документації із землеустрою.

Погодженим, оскаржуваним рішенням відповідача, проектом землеустрою до складу земельної ділянки, що проектується для виділення Національному природному парку «Гуцульщина» із земель державної власності лісогосподарського призначення (ліси), що перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Кутське лісове господарство», включено земельну ділянку площею 0,5 гектара земель житлової та громадської забудови, що передані сільській раді згідно рішення Івано-Франківської обласної ради від 29.12.1997 року (квартал 12 ділянка 5) та належить до земель Пістиньської сільської ради (т.1 а.с.16, 34, 64, 122, 151, 245-250).

Згідно статистичного звіту про наявність та розподіл земель за формою 6-зем земельна ділянка 0,5 гектара (квартал 12 виділ 5) віднесена до земель запасу (пасовище) т.2 а.с.206-2011).

Вказана земельна ділянка запроектована на відведення для будівництва та обслуговування туристично-мистецького комплексу «Маєток Святого Миколая» (т.2 а.с.1-19).

Також до складу земельної ділянки, що проектується для виділення Національному природному парку «Гуцульщина» із земель державної власності лісогосподарського призначення (ліси), що перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Кутське лісове господарство», включено земельну ділянку площею 1,3944 гектари з розміщеними на ній гідроспорудами та ставками, що відповідно до проекту землеустрою розташована в межах населеного пункту села Пістинь, відноситься до земель водного фонду (т.1 а.с.163-205).

Крім того, згідно повідомлення Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області за №493 від 09.08.2004 року вказана земельна ділянка знаходиться поза межами «Держлісгоспу», а тому вирішення питання виділення цієї земельної ділянки належить до компетенції Пістиньської сільської ради (т. 1 а.с.181).

Подібним чином, вказана земельна ділянка площею 1,3944 гектари з розміщеними на ній гідроспорудами та ставками, що включена до складу земельної ділянки, що проектується для виділення Національному природному парку «Гуцульщина» із земель державної власності лісогосподарського призначення (ліси), що перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Кутське лісове господарство» відповідно до плану відведення, складеним Косівським районним відділом центру ДЗК 2004 рік межує із землями Пістинської сільської ради (дорога), аналогічно актом встановлення та узгодження зовнішніх меж зазначеної земельної ділянки від 22.04.2004 року суміжними землями з даною ділянкою є землі ОСОБА_11 та границі земель Пістиньської сільської ради (т.1 а.с.183-185).

Зазначену земельну ділянку виділено та їй присвоєно кадастровий номер (т.1 а.с.221, 228-229).

Погоджений оскаржуваним рішенням відповідача проект землеустрою також не дотримано вимог погодження меж із власниками та користувачами суміжних земельних ділянок, про обов'язок дотримання яких судом зазначалося вище.

Встановлена відсутність погодження меж на кадастровому плані з ОСОБА_12, як власником суміжної земельної ділянки по межі В-Г (т.1 а.с.122).

Наявність знаходження в межах земельної ділянки, проект відведення якої погоджено відповідачем, іншої земельної ділянки слугували підставою для відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, обґрунтованість якого перевірялася Головним управлінням Держземагентсва в Івано-Франківській області (т.1 а.с.240, 120-124).

Як наслідок, в судовому засіданні встановлена невідповідність положень проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 116 гектарів (землі державної власності лісогосподарського призначення (ліси), що перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Кутське лісове господарство», розташованої на території Косівського району Івано-Франківської області, з подальшим наданням її національному природному парку «Гуцульщина» у постійне користування для забезпечення його функціонування вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів документації із землеустрою, що у відповідності до частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України є підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Заперечення відповідача та третьої особи на стороні відповідача не спростовують вказаних обставин та не обґрунтовують заперечень проти заявленого позову.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що допущення вказаних невідповідностей проекту землеустрою не є підставою для позбавлення національного природного парку «Гуцульщина» права на отримання в постійне користування земельної ділянки площею 116 гектарів із земель державної власності лісогосподарського призначення (ліси), що перебувають у постійному користуванні Державного підприємства «Кутське лісове господарство», розташованої на території Косівського району Івано-Франківської області, яке повинно бути реалізованим після усунення таких невідповідностей проекту землеустрою з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин позовні вимоги про визнання протиправними протиправним та скасування розпорядження Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області за №193 від 04.07.2013 року «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування НПП «Гуцульщина» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області за № 193 від 04.07.2013 року "Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування НПП "Гуцульщина".

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 10.03.2015 року.