Справа № 808/2846/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 лютого 2015 року Справа № 808/2846/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Киселя Р.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про визнання протиправним висновку та його скасування.

28.04.2014 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (далі - відповідач), в якому позивач просить висновок, оформлений довідкою №107 лікарсько-консультативної комісії відповідача від 14.01.2014 про те, що позивач не може виконувати роботу пов'язану з обслуговуванням хворих лікаря з ультразвукової діагностики - визнати протиправним та скасувати.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що висновок відповідача, оформлений довідкою №107 лікарсько-консультативної комісії відповідача від 14.01.2014, є необґрунтованим, протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси позивача, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 29.04.2014 у відкритті провадження у справі було відмовлено через те, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2014 апеляційна скарга позивача задоволена, ухвала суду першої інстанції від 29.04.2014 скасована, справа направлена до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження. Постановляючи зазначену ухвалу суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

05.11.2014 справа була повернена до суду першої інстанції.

Ухвалою від 07.11.2014 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 27.11.2014.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 05.12.2014.

У судове засідання, призначене на 05.12.2014, представники сторін не прибули.

Ухвалою від 05.12.2014 за клопотанням позивача провадження у справі було зупинене до 21.01.2015.

Ухвалою від 21.01.2015 провадження у справі було поновлене, судове засідання призначене на 21.01.2015.

У судове засідання, призначене на 21.01.2015, представники сторін не прибули.

Ухвалою від 21.01.2015 за клопотанням відповідача провадження у справі було зупинене до 24.02.2015.

Ухвалою від 24.02.2015 провадження у справі було поновлене, судове засідання призначене на 24.02.2015.

24.02.2015 до суду надійшло клопотання відповідача та позивача про розгляд справи за відсутності їх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.

Враховуючи неприбуття у судове засідання представників сторін, суд на підставі вимог ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 09.12.2013 по 14.01.2014 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій обласній клінічній психіатричній лікарні, де йому був поставлений діагноз щодо наявності психічного розладу.

За наслідками лікування позивачу було видано лікарняний лист, з якого вбачається, що позивач з 09.12.2013 по 14.01.2014 знаходився на стаціонарному лікуванні, за психічним станом знаходитися в загально соматичному стаціонарі може.

Також, позивачу було видано довідку №107 лікарсько-консультативної комісії відповідача від 14.01.2014, відповідно до якої лікарсько-консультативна комісія дійшла висновку, що згідно Постанови КМУ №924 від 10.10.2012 позивач не може виконувати роботу, пов'язану з обслуговуванням хворих, лікаря з ультразвукової діагностики, може виконувати роботу лікаря, яка не пов'язана з безпосереднім обслуговуванням хворих.

Не погодившись із висновками відображеними в оскаржуваній довідці, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 №1489-ІІІ (далі - Закон №1489-ІІІ) визначені правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов'язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов'язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги,

Відповідно до ст. 1 Закону №1489-ІІІ психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті;

психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади;

комісія лікарів-психіатрів - два чи більше лікарів-психіатрів, які колегіально приймають рішення з питань, пов'язаних з наданням психіатричної допомоги;

психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов'язана з наданням психіатричної допомоги;

стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

За приписами ст. 9 Закону №1489-ІІІ особа може бути визнана тимчасово (на строк до п'яти років) або постійно непридатною внаслідок психічного розладу до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для неї або оточуючих.

З метою встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров'я вона підлягає обов'язковому попередньому (перед початком діяльності) та періодичним (у процесі діяльності) психіатричним оглядам. Порядок проведення попередніх і періодичних психіатричних оглядів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Рішення про визнання особи внаслідок психічного розладу тимчасово або постійно непридатною до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для неї або оточуючих, приймається відповідною лікарською комісією за участю лікаря-психіатра на підставі оцінки стану психічного здоров'я особи відповідно до переліку медичних психіатричних протипоказань і може бути оскаржено до суду.

Перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи або оточуючих, затверджується Кабінетом Міністрів України і підлягає періодичному (не рідше одного разу на п'ять років) перегляду.

Постановою КМУ №924 від 10.10.2012 «Про внесення змін до переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих» затверджено перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих.

Загальними медичними психіатричними протипоказаннями для зазначених у цьому переліку видів діяльності (в тому числі медичні працівники закладів охорони здоров'я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить таку діяльність, або оточуючих є хронічні та затяжні психічні розлади (захворювання), що супроводжуються затьмаренням свідомості, порушенням сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті, який позбавляє або істотно обмежує здатність особи адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Згідно Приміток до Переліку працівники, які провадять види діяльності, зазначені у графі "Категорія працівників та види діяльності" цього переліку, в тому числі медичні працівники закладів охорони здоров'я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих, перед влаштуванням на роботу проходять обов'язковий попередній психіатричний огляд.

Відповідно до ст. 9 Закону №1489-ІІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих (додаються) від 27.09.2000 №1465 (далі - Порядок №1465).

Відповідно до п. 1, 2, 3, 4, 6, 7 зазначеного Порядку метою проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів є встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров'я.

Обов'язковий попередній психіатричний огляд проводиться перед початком діяльності (влаштуванням на роботу), а обов'язковий періодичний - у процесі діяльності. Періодичність проведення цих психіатричних оглядів визначається переліком медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих (далі - перелік).

Обов'язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров'я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі - психоневрологічні заклади), за місцем постійного проживання громадянина.

Обов'язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться за програмою, яка передбачає обов'язкове та у разі потреби додаткове обстеження. Обсяги обов'язкового обстеження встановлюються МОЗ.

У разі виявлення в особи ознак психічного захворювання (розладу), зазначеного у переліку, яке є протипоказанням для виконання окремих видів діяльності, або якщо вона страждала на тяжкий психічний розлад в минулому (не менш як 5 років тому), а також у разі незгоди особи з результатами психіатричного огляду вона повинна пройти додаткове психіатричне обстеження амбулаторне або в умовах стаціонару. Рішення про наявність психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності після додаткового психіатричного обстеження приймається лікарсько-консультативною комісією.

Після проведення обов'язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів, а у разі потреби додаткового психіатричного обстеження особі видається довідка про проходження обов'язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів (зразок додається), в якій зазначається наявність чи відсутність у неї психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності. Термін дії довідки встановлюється відповідно до періодичності психіатричних оглядів.

Відповідно до п. 12, 13 Інструкції про проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, затвердженої МОЗ України від 17.01.2002 №12 після додаткового психіатричного обстеження особи амбулаторно або в умовах стаціонару рішення про наявність або відсутність психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності приймає ЛКК психоневрологічного закладу з відповідним письмовим висновком у медичній документації та подальшим заповненням Протоколу.

Після проведення обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, а при потребі - додаткового амбулаторного чи стаціонарного обстежень та огляду ЛКК, особі видається медична довідка про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, засвідчена круглою печаткою психоневрологічного закладу, в якій зазначається наявність чи відсутність у неї психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), згідно з Переліком протипоказань.

Судом встановлено, що позивач є лікарем ендоскопистом та лікарем ультразвукової діагностики, а отже відноситься до категорії «медичні працівники закладів охорони здоров'я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих».

З 09.12.2013 по 14.01.2014 позивач проходив стаціонарне лікування у відповідача, де йому був поставлений діагноз щодо наявності психічного розладу.

За наслідками лікування було складено довідку №107 лікарсько-консультативної комісії відповідача від 14.01.2014, відповідно до якої лікарсько-консультативна комісія дійшла висновку, що згідно Постанови КМУ №924 від 10.10.2012 позивач не може виконувати роботу пов'язану з обслуговуванням хворих лікаря з ультразвукової діагностики, може виконувати роботу лікаря, яка не пов'язана з безпосереднім обслуговуванням хворих.

Суд зазначає, що Порядком №1465 встановлено зразок довідки про проходження обов'язкового попереднього (періодичного) психіатричного огляду.

Судом встановлено, що складена відповідачем оскаржувана довідка, згідно Порядку №1465, не є довідкою про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, в якій зазначається наявність чи відсутність у нього психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби).

Згідно пояснень відповідача, оскаржувана довідка була складена, оскільки за наслідками лікування позивача йому було постановлено відповідний діагноз, що згідно Порядку №1465, тягне за собою наслідки у вигляді заборони виконання роботи пов'язаної з обслуговуванням хворих. Зазначена довідка може бути взята до уваги роботодавцем позивача, який в свою чергу може, або направити позивача на психіатричний огляд, або взяти на себе відповідальність та дозволити позивачу продовжувати роботу.

Суд наголошує, що оскаржувана довідка носить лише рекомендаційний характер, не породжує для позивача та його роботодавця будь-яких правових наслідків та не порушує його права, свободи та законні інтереси.

Крім того, суд зазначає, що відповідач є психіатричним закладом, який не здійснює відносно позивача владних-управлінських функцій, а оскаржуваний висновок (довідка) не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що складена відповідачем довідка не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує конституційні права позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про визнання протиправним висновку та його скасування відмовити у повному обсязі.

Оригінал медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 повернути Комунальній установі «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради.

Копію постанови надіслати особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль