Справа № 485/2376/14-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 485/2376/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Квєтка І.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про визнання протиправним та скасувати рішення №17/12 від 22 жовтня 2014 року.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року позов задоволений; визнано протиправними та скасовано рішення управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області №17/12 від 22 жовтня 2014 року про приведення у відповідність пенсійної справи позивача щодо не зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі стаж роботи у Снігурівській виправній колонії №5.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 04.05.1979р. по 10.07.2013р. працював в установі ІН-316/5, що в подальшому була перейменована в Снігурівську виправну колонію №5 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області.

Як вбачається з матеріалів справи, з 09.07.2013 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Снігурівському районі, і отримує пенсію по інвалідності.

При визначенні загального страхового стажу, позивачу враховано в подвійному розмірі стаж роботи в Снігурівській виправній колонії №5 за період з 27 червня 1983 року по 31 грудня 2003 року на підставі довідки установи про її перепрофілювання в установу по лікуванню засуджених хворих на туберкульоз, виданої з посиланням на наказ Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27 червня 1983 року №119.

22 жовтня 2014 року рішенням управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області №17/12 приведено у відповідність пенсійну справу ОСОБА_1 з 01 листопада 2014 року без застосування періоду роботи в Снігурівській виправній колонії №5 в подвійному розмірі.

Підставою для неврахування відповідачем стажу роботи позивача у подвійному розмірі стало ненадання документів у підтвердження його роботи до 01.01.2004 року в інфекційному закладі охорони здоров'я Департаменту кримінально-виконавчої служби (туберкульозній лікарні, міжобласній туберкульозній лікарні).

Разом з тим, згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», туберкульоз є соціально небезпечною інфекційною хворобою, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а протитуберкульозні заклади це лікувально-профілактичні заклади охорони здоров'я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до п.1 Переліку закладів охорони здоров'я Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Державного департаменту з питань виконання покарань від 24.12.2004 року №247 до лікарняних закладів та лікувально-профілактичних закладів особливого типу було віднесено спеціалізовані - туберкульозна лікарня. Цим же переліком визначено, що лікарня є медичним закладом, призначеним для надання спеціалізованої (вторинної) лікувально-профілактичної допомоги хворим. Лікарня, де хворим надається стаціонарна медична допомога за однією лікарською спеціальністю, називається спеціалізованою. Лікарня може мати у своєму складі поліклініку (амбулаторію, амбулаторно-профілактичні відділення). Лікарняні заклади, призначені для медичного обслуговування засуджених, у залежності від покладених функцій можуть мати найменування міжобласних.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу колишнього МВС УРСР від 27.06.1983 року №0119 виправно-трудова колонія (№5), тодішній індекс установа ІН 316/5 УВС Миколаївського облвиконкому з 01 липня 1983 року була перепрофільована в установу виконання покарань, для утримання засуджених чоловіків, хворих закритими формами туберкульозу легень з лімітом наповнення - 600 чоловік, у тому числі стаціонару на 100 ліжок, з направленням хворих засуджених на лікування в ВТК №5 зі слідчих ізоляторів і виправно-трудових колоній у відповідності з вимогами наказу МВС УРСР №0230-1980 року та за нарядами медичного управління МВС УРСР. Цим наказом начальника УВД Миколаївського облвиконкому зобов'язано до виконання комплексу протиепідемічних і санітарно-гігієнічних вимог, направлених на попередження поширення тубінфекції; начальника Медичного управління МВС УРСР прийняття всіх необхідних мір по забезпеченню медичного обслуговування спецконтингенту згідно чинних наказів та інструкцій МВС СРСР, Мінздраву СРСР, МВС УРСР та Мінздраву УРСР. /а.с.34/

В наказі МВС України від 11.10.1994 року №556, затверджено Перелік спеціалізованих установ та міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені, хворі на туберкульоз (додаток №2 до наказу) за п.1 зазначено, що установа ІН 316/5 УМВС України в Миколаївській області визначена як спеціалізована установа, в яку направляються на лікування чоловіки, хворі на активну форму туберкульозу, які підлягають триманню на загальному та посиленому режиму ув'язнення та неповнолітні чоловічої статті, хворі на активну форму туберкульозу. /а.с.12/

Те ж саме визначення установи було зазначено й у наступному переліку, затвердженому наказом МВС України №836 від 03.12.1996 року. /а.с.13/

Як вбачається з довідки №5/5-3443 від 02.07.2012 року Снігурівської виправної колонії №5, згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29.11.1999 року "Про введення в дію нових найменувань органів та установ кримінально-виконавчої системи України" установа ІН-316/5 перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№5).

Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 02.04.2009 року за №59 Снігурівську виправну колонію №5 УДДУ у Миколаївській області перейменовано у спеціалізовану туберкульозну лікарню середнього рівня безпеки, а згідно наказу Державної пенітенціарної служби України №427 від 18.06.2012 року вона була перейменована в Снігурівську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№5) й станом на 01.12.2014 року, значиться як спеціалізована туберкульозна лікарня, середнього рівня безпеки (для тримання чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на туберкульоз).

За повідомленням Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області з 01.06.1983 року та по теперішній час в Снігурівській виправній колонії №5 (надалі - установа) утримуються та лікуються засуджені чоловіки, хворі на туберкульоз, у тому числі й на активну форму туберкульозу, тобто фактично установа виконує функції інфекційного закладу охорони здоров'я, призначеного для надання спеціалізованої (вторинної) медичної допомоги засудженим, хворим на туберкульоз, а тому відноситься до інфекційних лікувальних закладів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення йому пенсії з урахуванням періодів роботи в Снігурівській виправній колонії №5 в подвійному розмірі.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області - залишити без задоволення, а постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: О.І. Шляхтицький