Справа № 753/4572/15-а
Суддя: Колесник О. М.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4572/15-а
провадження № 2-а/753/140/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію, посилаючись на те, що 26.11.2014 року вона направила поштою до УПФ України в Дарницькому районі м. Києва лист із заявою про призначення їй пенсії, оскільки вона досягла 50- річного віку, має 15 років трудового стажу, має дитину інваліда з дитинства, яку виховувала до шестирічного віку.

08.12.2014 року відповідачем їй була надана відповідь про відмову їй у достроковому призначенні пенсії у зв'язку із тим, що вона не надала доказів того, що її дитина мала показання для визнання її інвалідом до 6-ти років.

Позивач вважає дану відмову неправомірною, у зв'язку з чим і звернулася з позовом до суду.

12.03.2015 року ухвалою судді відкрито скорочене провадження по справі за вищевказаним позовом.

23.03.2015 року на адресу суду від представника УПФ України в Дарницькому районі м. Києва надійшло заперечення на адміністративний позов, в якому зазначено про те, що позивачкою не надано документа, що підтверджує настання інвалідності у її дитини до шестирічного віку, так як згідно із висновком ЛКК від 12.02.2013 року № 41/2013 року перші ознаки захворювання, яке призвело до інвалідності, з'явилися у дитини у червні 1992 року, тобто у віці 6 років 11 місяців.

Крім того, представником відповідача зазначено про те, що всупереч законодавчим нормам ОСОБА_2 не особисто подала до Управління заяву про призначення пенсії, а направила її поштою, що є порушенням порядку подачі заяви про призначення пенсії.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заперечення представника відповідача, письмові пояснення представника позивача, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.1985 року у позивачки народилася донька - ОСОБА_4. Згідно медичного висновку ЛКК № 41/2013 від 12.02.2013 року ОСОБА_4 з 01.07.1992 року встановлена друга група інвалідності, інвалідність з дитинства.

Крім того встановлено, що позивач досягла віку та має необхідний стаж для призначення дострокової пенсії за віком.

24.11.2014 року позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва з заявою про призначення їй дострокової пенсії.

Листом Управління Пенсійного Фонду України в Дарницькому районі м. Києва № 6648/06 від 08.12.2014 року - позивачці відмовлено в призначенні такої пенсії з посиланням на відсутність у медичному висновку підтвердження того, що її донька ОСОБА_4 мала медичні показання для визначення її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Відповідно ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення", жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Аналізуючи зміст вищенаведених законодавчих норм суддя вважає, що позивач, як мати інваліда з дитинства, має право на призначення дострокової пенсії на підставі ст.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому дії відповідача щодо відмови в призначенні дострокової пенсії не відповідають чинному законодавству та є протиправними.

Посилання ж представника відповідача на вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 вважає помилковим,оскільки Закон, який має вищу юридичну силу, не встановлює вимоги про надання документів, які б підтверджували надання дитині статусу інваліда до досягнення шестирічного віку.

Статтею 64 Конституції України гарантується, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 12 статті 92 основного закону України встановлено, що виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Конституція України не передбачає право органів виконавчої влади застосовувати аналогію права або закону при вирішенні будь-яких питань, що належать до їх компетенції, а вимагає діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірності прийнятого ним рішення від 08.12.2014 року про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Враховуючи вищезазначене, суддя вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а дії Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва щодо відмови у призначенні дострокової пенсії позивачу протиправними.

Керуючись ст. ст. 6, 64, 92 Конституції України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 158-163, 167 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 дострокової пенсії за віком протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва призначити ОСОБА_2 дострокову пенсію за віком як матері дитини-інваліду з 26.11.2014 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів.

Суддя: О. М. Колесник