Справа № 804/3590/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р. справа № 804/3590/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до відповідача 1 - Павлоградської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відповідача 2 - Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про скасування рішення № 7/14 від 21.02.2014 р., -

в с т а н о в и в:

11 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому (з урахуванням уточнення позовних вимог від 17.07.2014 року) просить скасувати рішення Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 7/14 від 21.02.2014 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнодержавне обов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (а.с. 3-8, 61).

Ухвалою суду від 17.07.2014 року в якості другого відповідача до справи було залучено Павлоградську міжрайонну виконавчу дирекцію Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с. 65-66).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що страхувальником не допущено порушень вимог п.п. 4.7, 4.11 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 12 від 25.02.2009 року (далі Порядок), оскільки видано путівку застрахованій особі - ОСОБА_1 та її малолітньому сину ІНФОРМАЦІЯ_1, з оплатою більшою, ніж передбачено цим Порядком (15 відсотків замість належних 10). У зв'язку з чим, вважає неправомірним покладення фінансових санкцій на підприємство на загальну суму 8 081,24 грн. за порушення порядку використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Крім того, позивач з посиланням на ст. 32 ЦК України стверджує, що відповідач неправомірно прийняв рішення від 21.02.2014 року № 7/14 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнодержавне обов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності щодо Філії «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградважтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», оскільки зазначене підприємство не є юридичною особою, не має власного майна та грошових коштів, а отже, не може нести самостійну юридичну відповідальність.

Відповідач 1 - Павлоградська міжрайонна виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, та відповідач 2 - Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, надали письмові заперечення проти позову, у яких зазначили про безпідставність заявлених вимог. Зокрема, щодо доводів позивача про відсутність у Філії «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградважтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» статусу юридичної особи, зазначили, що в розумінні Закону № 2240, філія є страхувальником, а тому належить до суб'єктів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, з відповідними правами та обов'язками, а тому несе самостійну відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду. Щодо встановленого перевіркою порушення, відповідачі зазначили, що застрахованій особі позивача було виділено путівку для дорослого в двомісний номер, а не путівку для лікування дитини у супроводі дорослого. Відповідно, має застосовуватися п. 4.5 Порядку № 12, яким передбачено оплату у розмірі 20% вартості путівки, а не п. 4.7 цього Порядку, як стверджує позивач, відповідно до якого застрахованою особою за власний кошт має бути сплачено 10 % вартості путівки. Крім того, путівки, надані для лікування дитини у супроводі дорослого, у відповідності до ч. 3 п. 4.11 Порядку не підлягають поділу для спільного санаторно-курортного лікування, що також спростовує позицію позивача. Посилаючись на викладені обставини у їх сукупності, відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 32-35, 75-78).

В судове засідання 18.09.2014 року сторони, повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, не з'явились.

Представником позивача до суду подано клопотання від 18.09.2014 р. про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

За викладених обставин, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

У період з 24.01.2014 року по 07.02.2014 року Павлоградською міжрайонною виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведена перевірка щодо правильності нарахування, сплати та цільового використання страхувальником - Філією «Вантажно-транспортного підприємства «Павлоградважтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.10.2011 р. по 01.01.2014 р.

За результатами даної перевірки, встановлено неправомірне використання коштів Фонду, у зв'язку з порушенням страхувальником п.п. 4.5, 4.6 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №12 від 25.02.2009 р. на суму 5 319 грн. 30 коп.

Крім того, відповідачем встановлено порушення п. 1.5 Порядку придбання та забезпечення дитячими новорічними подарунками дітей застрахованих осіб за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду № 48 від 25.10.2007 р. на суму 68 грн. 19 коп. (в цій частині висновки акту перевірки позивачем не оскаржуються).

За результатами перевірки, складено акт перевірки № 22 від 10.02.2014 року, в якому зафіксовано зазначені порушення Порядку, що призвели до неправомірних витрат за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на загальну суму 5 387 грн. 49 коп. (а.с. 11-18).

20.02.2014 року Філією «Вантажно-транспортного підприємства «Павлоградважтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подано заперечення на акт перевірки в частині висновків щодо неправомірного використання коштів Фонду на суму 5 319 грн. 30 коп. при видачі путівок на санаторно-курортне лікування (а.с. 19), розглянувши які, відповідач-1 листом від 25.02.2014 року № 08-67-226 повідомив, що доводи, викладені у запереченнях, є необґрунтованими, а вимоги не підлягають задоволенню.

21.02.2014 року відповідачем-1 винесено рішення №7/14 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким визначено, що загальна сума страхових коштів, яка підлягає поверненню, становить 8 081,24 грн., з яких: сума неправомірно витрачених коштів - 5 387,49 грн.; штраф - у розмірі 50% неправильно витрачених страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг, що становить 2 693,75 грн.

Вважаючи рішення відповідача №7/14 від 21.02.2014 року протиправним, позивач 11.03.2014 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом 2 ч.1 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III від 18.01.2001 р. передбачено, що кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, спрямовуються на фінансування санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованих осіб і членів їх сімей.

Відповідно до ст. 47 Закону № 2240-III, для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань. Обсяг коштів для забезпечення оздоровчих заходів визначається бюджетом Фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, страхувальнику - Філії «Вантажно-транспортного підприємства «Павлоградважтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», згідно накладної від 08.11.2013 р. № 0724 видана путівка в санаторно-курортний центр Крим ЦМР № 110965 терміном заїзду з 13.11.2013 р., тривалістю 21 день, загальною вартістю 6 258грн. Згідно протоколу комісії із соціального страхування № 22 від 08.11.2013 р. (а.с.81), зазначена путівка була виділена застрахованій особі - ОСОБА_1 (провідному спеціалісту) та її сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з оплатою 15% від її вартості. Встановлено, що в касу застрахованою особою внесено 938,7 грн., що підтверджується копією квитанції від 09.11.2013 р. № 756.263.1 (а.с.80), замість необхідних для сплати 20% вартості путівки, в результаті чого виникла недоплата від часткової вартості за путівку в сумі 312 грн. 90 коп., а путівку № 110965, яка була перенесена до санаторію «Алуштінський», розподілено між застрахованою особою - ОСОБА_1 та її сином - ОСОБА_3, та видано зворотні талони № 001971 та № 001970 з терміном перебування на лікуванні з 13.11.2013 року по 24.11.2013 року.

Оскаржуючи рішення відповідача від 21.02.2014 року № 7/14 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій в частині стягнення витрат по санаторно-курортній путівці № 110965, виданій застрахованій особі - ОСОБА_1 (провідному спеціалісту) та її сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач вважає, що під час перевірки відповідачем безпідставно зроблено висновок про порушення п.п.4.5, 4.6. Порядку, оскільки путівку було видано з дотриманням вимог п.п. 4.7, 4.11 цього Порядку, згідно яких, путівка виділяється одному із застрахованих батьків, за наявності медичних показань на санаторно-курортне лікування, з частковою сплатою в розмірі 10 відсотків її вартості з можливим поділом для спільного санаторно-курортного лікування застрахованої особи та члена її сім'ї.

Відповідно до п. 4.1. Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №12 від 25.02.2009 р., рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування), на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки (форма № 070/о, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 27.12.1999 р. № 302 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)»).

Відповідно п. 4.5 Порядку, комісією (уповноваженим) із соціального страхування приймається рішення про виділення застрахованій особі путівки в двомісний номер з частковою оплатою в розмірі 20 відсотків її вартості, а путівки в одномісний номер - з частковою оплатою в розмірі 50 відсотків її вартості.

Згідно положень пункту 4.7 Порядку, комісією (уповноваженим) із соціального страхування приймається рішення про виділення путівки одному із застрахованих батьків (матері або батькові) або застрахованій особі - законному представнику для лікування дитини та дорослого за наявності медичних показань на санаторно-курортне лікування з частковою оплатою в розмірі 10 відсотків її вартості, а для лікування двох дітей та дорослого - безкоштовно на підставі заяви застрахованої особи та медичних довідок для дорослого та дитини.

Проаналізувавши вищевказані положення зазначеного Порядку, суд приходить до висновку, що рішення про виділення путівки з частковою оплатою вартості в розмірі 10 відсотків її вартості, згідно п.4.7 Порядку, приймається комісією щодо застрахованої особи для лікування як дитини, так і дорослого, за наявності медичних показань на санаторно-курортне лікування. Водночас, на підставі п. 4.5 Порядку приймається рішення щодо виділення путівки в двомісний чи одномісний номер саме застрахованій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, від Павлоградської МрВД застрахованій особі ОСОБА_1 за накладною № 0724 від 08.11.2013 р. видана путівка № 110965 до санаторію «Крим ЦМР» для лікування дорослого в двохмісний номер (а не для лікування дитини та дорослого, як передбачено п. 4.7 Порядку), за що п. 4.5 Порядку прямо передбачено оплату за рахунок застрахованої особи в розмірі 20 відсотків вартості такої путівки.

Проте, застрахованою особою ОСОБА_1 в касу страхувальника внесено лише 15 відсотків вартості путівки замість необхідних для сплати 20 %, що підтверджується копією квитанції від 09.11.2013 р. № 756.263.1 на суму 938,7 грн. (а.с.80), що призвело до зайвого використання коштів Фонду у розмірі 312 грн. 90 коп. - тобто, на суму цієї різниці.

Виходячи з наведеного, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 10.02.2014 року, в частині встановлення недоплати з боку застрахованої особи вартості санаторної путівки на суму 312,90 грн., та, відповідно, неправомірного витрачання коштів Фонду на цю суму.

Згідно ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 р. № 2240-III, страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують страховику в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Разом з цим, відповідачем до неправомірних витрат страхувальника віднесена повна вартість путівки № 110965 (за виключенням сплаченої застрахованою особою ОСОБА_1 частини) у розмірі 5 319 грн. 30 коп. При цьому, з акту перевірки не вбачається підстав, з яких відповідач відніс повну вартість путівки до неправомірно витраченої суми страхових коштів, адже висновки про порушення порядку використання страхових коштів стосуються виключно недоплати застрахованою особою на рахунок страхувальника лише 5 % від її вартості, тобто, 312 грн. 90 коп.

Зважаючи на викладені обставини, розмір неправомірних витрат, який підлягає відшкодуванню Фонду у зв'язку з порушеннями страхувальником п.п. 4.5, 4.6 Порядку № 12 від 25.02.2009 р., встановлений актом перевірки № 22 від 10.02.2014 року, складає 312 грн. 90 коп. Крім того, розмір неправомірних витрат, який визнається позивачем та підлягає відшкодуванню страховику у зв'язку з порушенням страхувальником п. 1.5 Порядку придбання та забезпечення дитячими новорічними подарунками дітей застрахованих осіб за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду № 48 від 25.10.2007 р., складає 68 грн. 19 коп.

Отже, загальна сума підтверджених актом перевірки неправомірно витрачених позивачем коштів Фонду складає 381 грн. 09 коп.

Відповідно, від зазначеного розміру встановлених перевіркою неправомірних витрат коштів Фонду, у відповідності до ст. 30 Закону України № 2240-III від 18.01.2001 р., мають бути визначені штрафні санкції у розмірі 50%, що складає 190 грн. 55 коп.

При цьому, суд не погоджується з доводами позивача про відсутність у Філії «Вантажно-транспортного підприємства «Павлоградважтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» самостійної юридичної відповідальності, оскільки в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 2240-III від 18.01.2001 р., зазначена Філія є страхувальником, тобто належить до суб'єктів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, з правами, обов'язками та відповідальністю, визначеними цим Законом, щодо осіб, які працюють там на умовах трудового договору (контракту).

З огляду на сукупність встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визначення розміру повернення страховику неправомірно витрачених коштів Фонду, та, відповідно, розміру застосованих фінансових санкцій, що тягне за собою часткове скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати Рішення Павлоградської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 7/14 від 21.02.2014 року в частині визначення розміру неправомірно витрачених коштів Фонду, що підлягають поверненню, на суму 5 006,4 грн. (п'ять тисяч шість гривень сорок копійок), та штрафу на суму 2 503,2 грн. (дві тисячі п'ятсот три гривні двадцять копійок).

У задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чорна