Справа № 2-а-1195/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Київ К/9991/55746/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області про призначення пенсії за вислугою років, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області (далі УПФУ) в якому просила зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ), починаючи з 15 липня 2011 року.

В обґрунтування позову зазначала, що має право на спірну пенсію, однак відповідач протиправно відмовив їй у призначенні такої, порушивши її права, а тому ОСОБА_4 просила про задоволення позову.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 23 листопада 2011 року, позов задоволено повністю, та зобов'язано УПФУ призначити позивачу пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, починаючи з 15 липня 2011 року.

Оскаржуваною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано і в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що позивач не має право на призначення спірної пенсії, оскільки на час звернення до УПФУ не залишила роботу, яка дає право на цю пенсію.

Судами встановлено, що позивач, починаючи з 2 вересня 1982 року працює на посаді викладача за класом Бандури у Рава-Руській дитячій музичній школі.

У зв'язку з виникненням права на пенсію позивач звернулась до УПФУ з заявою про призначення такої, однак у її задоволенні відмовлено.

Так, у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

В свою чергу, абзацом 3 частини 4 статті 21 Закону України від 22 червня 2000 року № 1841-ІІІ «Про позашкільну освіту» встановлено, що Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно приписів частини 2 цієї ж статті перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача школи мистецтв включена до переліку посад педагогічних працівників.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В цьому переліку спірна посада позивача у школі мистецтв не була передбачена, однак, за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 6 січня 1995 року № 397/21).

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Разом з тим, за приписами статті 7 Закону № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Як правильно встановлено судами, позивач, звертаючись з заявою про призначення спірної пенсії, продовжувала працювати, а тому УПФУ, відмовляючи у призначення пенсії діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, висновки апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотримані норм процесуального права.

Враховуючи викладене, рішення суду апеляційної інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

О.П. Стародуб