Справа № 826/12125/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2015 р. м. Київ К/800/59354/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника позивача - Філозопа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2014

у справі № 826/12125/14

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 01.04.2014 № та від 05.06.2014 № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2014 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.04.2014 № ; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014, з урахуванням ухвали цього ж суду від 31.10.2014 про виправлення описки, постанову суду першої інстанції скасовано; прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.04.2014 № в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 591 440 грн. основного платежу та 147 860 грн. штрафних (фінансових) санкцій; в решті позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач в касаційній скарзі просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивача відповідач просить залишити її без задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки відокремленого підрозділу вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства у період з 01.07.2010 по 31.12.2012. складено акт № 1264/2658-22-04- від 13.03.2014, в якому зафіксовано порушення: пп. 133.1.3 п. 133.1, пп. 135.5.13 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток від неосновної діяльності за 2012 рік у розмірі 1 903 154 грн.; пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до завищення валових витрат від неосновної діяльності за 2010 рік на 37 415 358 грн.; п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004; п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі результатів проведеної перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 01.04.2014 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 378 943 грн., у т.ч.: 1 903 154 грн. основного платежу та 475 789 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № від 05.06.2014 про нарахування суми штрафних санкцій у розмірі 72 080 грн.;

- № від 05.06.2014 про нарахування суми штрафних санкцій у розмірі 7 367,50 грн.

Щодо оскарження податкових повідомлень-рішень № та № від 05.06.2014, то суди правомірно відмовили в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки такі податкові повідомлення-рішення були скасовані за результатами адміністративного оскарження, в результаті чого вважаються відкликаними на підставі п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 01.04.2014, то матеріалами справи встановлено, що підставою для прийняття даного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про заниження позивачем показника по рядку 03 Декларації від неосновної діяльності за 2012 рік, а саме: операцій з продажу необоротних активів (реалізація товарів без податку на додану вартість).

За твердженнями відповідача, основною діяльністю ДТГО «Південно-Західна залізниця» є обслуговування та надання послуг пасажирам. Проте, продаж білизни, змінного інвентарю та надання послуг стороннім юридичним особам не є основним видом діяльності підрозділу залізниці, а тому доходи від такої діяльності підлягають відображенню в податкових деклараціях від неосновного виду діяльності.

Матеріалами справи встановлено, що між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» (комісіонер) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Розвиток-21 сторіччя» (комітент) укладено договір комісії від 28.11.2011 № ПЗ/Л-116815/НЮ, відповідно до якого комісіонер зобов'язується за винагороду, за дорученням та за рахунок комітента, від свого імені надати комплекс послуг, а саме: стягнення плати з пасажира за користування комплектом постільної білизни в пасажирських поїздах при оформленні проїзних документів за цінами (тарифами) встановленими комітентом, а також прийняти від комітента комплектів постільної білизни, видачу комплектів безпосередньо кінцевому споживачу - пасажиру, в подальшому збирання використаної (невикористаної) постільної білизни і повернення її комітенту.

Згідно пункту 6 договору комісії від 28.11.2011 року № ПЗ/Л-116815/НЮ за виконання доручення комітент сплачує комісіонеру винагороду, яка складає 4% від загальної суми коштів, належних до перерахування комітенту. Одержувач коштів у договорі зазначено підрозділ.

Як вбачається з матеріалів справи, Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» отриманий від забезпечення пасажирів постільною білизною дохід, як від основного виду діяльності, внесено до декларації у рядок 02 Доходи від реалізації товарів.

За висновками акту перевірки № 1264/2658-22-04- від 13.03.2014 відповідний дохід (стягнення плати з пасажира за користування комплектом постільної білизни) отриманий від неосновної діяльності підприємства, в відтак підлягає відображенню в податкових деклараціях від неосновного виду діяльності.

Відокремленим підрозділом ДТГО «Південно-Західна залізниця» у 2012 році реалізовано залишки постільної білизни ТОВ «Розвиток 21 сторіччя».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відокремлений підрозділ вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», виконуючи свою основну діяльність (забезпечення пасажирів постільною білизною) отримував за це комісійну винагороду та правомірно відносив її до складу доходів від такої основної діяльності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що у податковій декларації з податку на прибуток підприємства, вартість реалізованих за договором комісії товарів комітент відображає у рядку 02 «Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))». У цьому ж рядку декларації комісіонер відображає дохід, отриманий як комісійна винагорода. Враховуючи, що ДТГО «Південно-Західна залізниця» отримує від забезпечення пасажирів постільною білизною дохід, як від основного виду діяльності, то позивачем правомірно внесено останній до декларації у рядок 02 Доходи від реалізації товарів, тому нарахування відповідачем (згідно з наданим суду апеляційної інстанції розрахунком) податкових зобов'язань із податку на прибуток в сумі за основним платежем - 591 440 грн. та за штрафними санкціями - 147 860 грн. (надання комісійних послуг) є неправомірним; продаж білизни та змінного інвентарю не є основним видом діяльності підрозділу залізниці, а тому доходи від такої діяльності підлягають відображенню в податкових деклараціях від неосновного виду діяльності.

Однак, висновки судів обох інстанцій є передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Так, статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

В даному випадку судами попередніх інстанцій не проаналізовано питання застосування відповідальності податковим повідомленням-рішенням № від 01.04.2014 в розрізі із виявленими під час проведення перевірки правопорушеннями.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

В даному випадку, судами попередніх інстанцій не досліджено обставин правомірності формування валових витрат та доходу спірного періоду від здійснення позивачем діяльності по забезпеченню пасажирів постільною білизною та, в подальшому, з укладанням договору комісії, передачі такої білизни у використання ВЧ-1 та обліку комісійної винагороди.

Судам також слід врахувати, що згідно ч. 1 ст. 81 КАС України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу, та, за необхідності, розглянути питання про можливість проведення експертизи для визначення правомірності ведення позивачем податкового обліку з податку на прибуток приватних підприємств спірного періоду.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2014 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний