Справа № 640/23351/14-а
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/640/20/15
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2015 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Медведєвой Я.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова, в якій просить:
- визнати незаконним рішення Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова № 92 від 24.09.2014року про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком;

- зобов`язати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова включити запис №5 в трудовій книжці про проходження військової служби у віддаленій місцевості з 03.12.1985 року по 04.03.1989року в страховий стаж по пільговому обчисленню у полуторному розмірі як період проходження служби в районі прирівняному до Крайньої Півночі;

- зобов`язати Управління пенсійного фонду у Київському районі м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення за призначення пенсії тобто з 14.08.2014року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 14.08.2014року вона звернулась до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії та надала до заяви копію трудової книжки, однак при розрахунку страхового стажу позивача відповідачем не було включено запис №5 про те, що з 03.12.1985 року по 04.1989року позивачка знаходилась на дійсній строковій служби у віддаленій місцевості, оскільки він зроблений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162. На підставі цього відповідачем було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії оскільки вона не має необхідного трудового стажу,який надає право на призначення пенсії за віком. Не погоджуючись з цим рішенням позивачка звернулась до суду з дійсним позовом.

Позивачка в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник позивача в судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував. В свої письмових запереченнях зазначив, що запис №5 в трудовій книжці від 06.03.1989 року про проходження ОСОБА_1 військової служби, проведений не коректно без дотримання вимог діючого законодавства на той час, оскільки наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 06.03.1989 року не міг бути підставою для зарахування на дійсну військову службу з 03.12.1985року. Крім того відповідач зазначив, що не можливо зарахувати запис № 5 в трудовій книжці до пільгового стажу оскільки у трудовій книжці не відображено розповсюдження на позивача пільг. Під час розгляду справи призначив позивачці пенсію з , однак без урахування пільгового стажу.
Надавши оцінку даним, які повідомлені сторонами, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Позивач звернулась 04.08.2014р. із заявою до УПФУ в Київському районі, щодо призначення їй пенсії за віком.
Рішенням УПФУ в Київському районі м.Харкова від 24.09.2014р. позивачці відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із недостатністю страхового стажу необхідний 15 років, у позивачки 11 років 11 місяців 16 днів.
Суд зазначає, що умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регламентовані Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058- IV від 09.07.2003р.
Згідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року.
Позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до статті 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом. ,,
Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, який діяв в частині призначення та перерахунків пенсій з 01.01.1992р. по 31.12.2003р., основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993р. (далі за текстом - Порядок).
Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В трудовій книжці позивачки міститься запис №5 про те, що з 3 грудня 1985 року по 4 березня 1989 року знаходилися на дійсній військовій службі у віддаленій місцевості (п-ов Камчатка). Запис зроблений 06.03.1989р. на підставі наказу командира військової частини №50 від 06.03.1989р.
Саме вказаний період не включений відповідачем у страховий стаж позивача, оскільки запис у тредовій книжці не відповідав вимогам закон, внаслідок чого рішенням було відмовлено у призначені пенсії за віком.
Суд зазначає, що на момент проходження військової служби оформлення трудових книжок проводилося згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974р. №162 (далі за текстом - Інструкція).
Пунктом 2.3. Інструкції було передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення, вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Запис у трудовій книжці №5 від 06.03.1989р. про проходження позивача військової служби, проведений без дотримання вимог діючого на той час законодавства, оскільки наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 06.03.1989р. не міг бути підставою для зарахування на дійсну військову службу з 03.12.1985р.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.17. Інструкції до трудових книжок за місцем роботи_вноситься окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів запис про час служби у складі Збройних Сил СРСР із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби. Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві. Тобто у разі працевлаштування після проходження військової служби адміністрація підприємства, на якому в подальшому буде працювати особа, перед записом про прийняття на роботу робить запис про проходження військової служби на підставі документів (військового квитка, довідки про проходження військової служби). У даному випадку такий запис проведено не було.
Таким чином вирішити питання зарахування цього періоду до страхового стажу можливо лише при наявності інших документів, підтверджуючих період військової служби.
Відповідно до пункту 6 Порядку для підтвердження військової служби приймаються військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Інші документи, зокрема архівні довідки видані філією Центрального архіву Міністерства оборони РФ за №2/4-1377 від 17.02.2015р. та №2/4-566 від 19.02.2015р., відповідно до яких позивачка проходила воїнську службу у військовій частині в період з 03.12.1985р. по 04.03.1989р. наказ про зарахування №188, наказ про виключення №50, позивачем надані до УПФУ в Київському районі м.Харкова в доповнення до поданої повторної заяви про призначення пенсії за віком від 18.12.2014р.
Таким чином, позивач має відповідний страховий стаж для призначення пенсії за віком передбачений ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , що також визнано УПФУ в Київському районі м.Харкова та згідно Протоколу №6697 від 11.03.2015р. позивачу призначена пенсія за віком з 18.12.2014р., тобто з дня повторного звернення позивача до пенсійного фонду і надання необхідних документів, підтверджуючих страховий стаж, що відповідає положенням закону.
Підстав для врахування вказаного періоду, а саме з 03.12.1985р. по 04.03.1989р. за льотним обчисленням, як період проходження служби в районі прирівняному до районів Крайньої Півночі, суд не вбачає виходячи з наступного.
Пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон № 1058) передбачено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

За приписами наведеної норми (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що документи, на підставі яких проводиться пільгове обчислення страхового стажу, повинні підтверджувати не лише період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а й користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно Переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей , прирівняних до районам Крайньої Півночі позивач проходила службу в районі Крайньої Півночі, однак документів , які підтверджують користування її пільгами передбаченими вищевказаними нормативно-правовими актами, суду не надано.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, враховуючи, що у наданих позивачем документах відсутні відомості про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи в районах Крайньої Півночі за період з 03.12.1985р. по 04.03.1989р. , суд приходить до висновку, що підстави для врахування вказаного періоду за льотним обчисленням відсутні.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до ч.3 ст.44 Закону органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Судом встановлено, що на момент звернення позивача до УПФУ в Київському районі м.Харкова 14.08.2014р. у неї були відсутні документи, які підтверджували запис у трудовій книжці №5, стосовно проходження військової служби в період з 03.12.1985р. по 04.03.1989р., між тим відповідач не дотримався вказаного Порядку та Закону та не надав позивачу тримісячний термін для подання додаткових документі, а також не вчинив дій направлених на перевірку вказаного запису у трудовій книжці та передчасно прийняв рішення від 24.09.2014р. про відмову у призначенні пенсії, внаслідок чого рішення є незаконним.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-14, 71, 99, 100, 159-163, 167, 183-2, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати незаконним рішення Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова № 92 від 24.09.2014року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
В решті позову відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 24 грн. 36 коп.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Суддя Бородіна Н.М.