Справа № 826/20199/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 березня 2015 року № 826/20199/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаДніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва»
провизнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимоги щодо необхідності надання копії ордеру на квартиру АДРЕСА_1 для здійснення приватизації даної квартири; визнання протиправними дій Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимоги щодо необхідності надання ОСОБА_1 копії розпорядження про надання квартири АДРЕСА_1 для здійснення приватизації даної квартири; зобов'язання Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити дії по приватизації ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 без надання останнім копії ордеру на квартиру та копії розпорядження про надання квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 22.05.1967 постійно проживає разом з членами своєї сім'ї в квартирі АДРЕСА_1, яку має намір приватизувати. Зазначає, що на даний час управління будинками № 917, яке на час отримання квартири знаходилося в Дарницькому районі міста Києва, ліквідовано, а відповідно до листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.08.2014 № 5513/24/2/103, будинок за АДРЕСА_1 було передано до комунальної власності Дніпровського району, проте будь-яка документація щодо даного будинку від Дарницької райдержадміністрації, що ліквідувалася, до новоствореної Дніпровської райдержадміністрації не передавалася. Зазначає, що ордер, який був виданий на вказану вище квартиру, не зберігся, що підтверджується довідкою від 11.04.2014 за № 811. 29.08.2014 звернувся із заявою до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу (згоди) на подання заяви на приватизацію квартири з переліком необхідних документів, за виключенням ордеру на квартиру. Листом від 12.09.2014 відповідач повідомив, що для приватизації квартири до органу приватизації необхідно також надати ордер про надання житлової площі, а також копію розпорядження про надання квартири. Позивач вважає, що зазначене порушує законні права та інтереси, гарантовані Конституцією України та Житловим кодексом Української РСР, оскільки копію ордеру про надання житлової площі та розпорядження про надання квартири отримати неможливо з незалежних від нього причин.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що так як позивачем не було надано копії ордеру на жиле приміщення, який є відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, орган приватизації не має правових підстав для вчинення визначених в прохальній частині позовної заяви дій. Крім того вказав, що за даними відділу обліку і розподілу житлової площі Дніпровської райдержадміністрації в матеріалах облікової справи позивача копія ордеру на зазначену квартиру відсутня. Разом з тим, пояснив, що ОСОБА_1 в своєму зверненні до Державного архіву м. Києва необхідно було вказати інший період часу, а саме березень-квітень 1967 року, коли саме він отримав ордер, а не час його реєстрації в квартирі для отримання відповіді.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, проте в письмових запереченнях зазначив, що одним із обов'язкових документів, які подаються до органу приватизації є копія ордеру про надання житлової площі. Так як даний ордер у позивача відсутній, що підтверджується довідкою ЖРЕО-403, який є структурним підрозділом Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», а діючим житловим законодавством видача дубліката не передбачена, просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи убачається, що позивач з 22.05.1967 постійно проживає в АДРЕСА_1 та користується нею разом з членами своєї сім'ї.

Так як на даний час у ОСОБА_1 крім спірної квартири інше власне житло відсутнє, останній бажає здійснити приватизацію даної квартири відповідно до норм чинного законодавства України, проте за відсутності на цей час ордеру на дане жиле приміщення, який вважається єдиною підставою для вселення.

Спірна квартира надавалась позивачу на час роботи в Управлінні будинками № 917 Дарницького району м. Києва.

ОСОБА_1 звернувся до КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» із заявою про надання клопотання до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на виключення спірної квартири зі складу службових, на що листом від 03.07.2014 № 103/46-3839 отримав відповідь, у якій зазначено, що згідно з Постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 «Про службові жилі приміщення» виключення жилого приміщення провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів (адміністрації), проте надавати вказане клопотання не має підстав, так як трудові відносини позивача з КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» були відсутні, а в житлово-комунальній системі Дніпровського району ОСОБА_1 не працював. Крім того повідомлено, що після реорганізації районів в місті Києві, яка відбулась у 2001 році, вищевказана квартира не була об'явлена службовою КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва».

На даний час управління будинками № 917, яке на час отримання квартири знаходилося в Дарницькому районі міста Києва, ліквідовано, а відповідно до листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.08.2014 № 5513/24/2/103, будинок за АДРЕСА_1 було передано 01.10.2001 до комунальної власності Дніпровського району від колишнього Дарницького району відповідно до вимог розпорядження голови Київської міської державної адміністрації від 01.08.2001 № 1625 «Про утворення районних у місті Києві державних адміністрацій», проте будь-яка документація у 2001 році щодо даного будинку від Дарницької райдержадміністрації, що ліквідувалася, до новоствореної Дніпровської райдержадміністрації не передавалася.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до довідки від 11.04.2014 за № 811 (за підписом начальника ЖРЕО № 403), ордер, який був виданий на вселення у вказану вище квартиру, не зберігся.

29.08.2014 позивач звернувся із заявою до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу (згоди) на подання заяви на приватизацію квартири з переліком необхідних документів, передбачених пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, за виключенням копії ордеру на квартиру.

Листом від 12.09.2014 відповідач повідомив про те, що для приватизації квартири до органу приватизації житла необхідно надати пакет документів, який включає в себе, серед іншого, ордер про надання житлової площі, а також копію розпорядження про надання квартири.

Разом з тим, у даному листі зазначено, що ордер, виданий позивачу на квартиру АДРЕСА_1, зберігається в ЖРЕО за місцем його рестрації.

КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» на звернення позивача щодо видачі копії рішення виконкому районної ради та копії ордеру від 09.10.2014 листом від 22.10.2014 № 103/46-5842 надала відповідь, з якої убачається, що за інформацією, наданою структурним підрозділом ЖРЕО-403, ордер на вищезазначене жиле приміщення в ЖРЕО відсутній.

Також даним листом рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до Державного архіву міста Києва для отримання копії розпорядження, згідно якого видавався ордер на жиле приміщення. Зазначена рекомендація була також доведена до відома позивача листом Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 01.09.2014 № 101-101/С-1801-2752, так як згідно з номенклатурою справ документи про надання жилих приміщень зберігаються протягом 10 років після їх надання.

Державний архів міста Києва у відповіді на запит ОСОБА_1 від 23.09.2014 щодо надання копії рішення (розпорядження) виконавчого комітету районної ради народних депутатів міста Києва про надання квартири АДРЕСА_1 у листі від 30.09.2014 № 02-13/С-204/2201 зазначив, що ордери на право користування житловою площею, корінці ордерів на зберігання до Державного архіву м. Києва не надходять і мають зберігатися в тих установах і організаціях, куди пред'являлися. Разом з тим, наведено прохання уточнення конкретних пошукових даних для виявлення архівного документу для проведення роботи з поаркушного виявлення рішення про надання квартири у зв'язку з відсутністю електронної пошукової бази на документи органів виконавчої влади м. Києва.

Крім того, Державним архівом міста Києва листом від 22.10.2014 № 02-13/С-24/2334 на запит позивача від 09.10.2014 щодо надання копії рішення (розпорядження) (або витягу з рішення/розпорядження) виконавчого комітету Дарницької районної ради народних депутатів міста Києва про надання позивачу спірної квартири, який було видано в червні, липні 1967 року, повідомлено, що у документах фонду Р-12 «Виконавчий комітет Дарницької районної ради депутатів трудящих м. Києва» у рішеннях за червень, липень 1967 року відомостей про надання ОСОБА_1 зазначеної квартири не виявлено.

Вважаючи, що відсутність копії ордеру, як і копії розпорядження про надання квартири, позбавляє будь-якої можливості здійснити приватизацію квартири, в якій позивач проживає разом із членами своєї сім'ї, і, як наслідок, порушує законні права та інтереси, гарантовані Конституцією України та Житловим кодексом Української РСР, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає слідуюче.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до п. 18 зазначеного Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до ст. 58 Житлового Кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Таким чином, ордер видається виключно для вселення в надане жиле приміщення (квартиру), і при вселенні ордер здається в організацію, яка займається обслуговуванням будинку (ЖРЕО та ін.).

Тобто, ордер не залишається у громадянина, якому він був виданий.

Видача дублікату ордеру чинним законодавством України не передбачено.

Крім того, на момент вселення позивача у квартиру (1967 рік) діяли нормативно-правові акти України, відповідно до яких ордер на житлове приміщення був дійсний протягом 30 днів, а при вселенні в надане житлове приміщення громадяни здавали ордер у житлово - експлуатаційну організацію.

Суд критично ставиться до інформації, зазначеній у листі відповідача від 12.09.2014, про те, що ордер, виданий ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зберігається в ЖРЕО за місцем його реєстрації, оскільки у довідці ЖРЕО № 403 від 11.04.2014 № 811 вказано, що ордер за даною адресою не зберігся.

Разом з тим, у листі КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» від 22.10.2014 № 103/46-5842, зазначено, що за інформацією, наданою структурним підрозділом ЖРЕО - 403, ордер на квартиру АДРЕСА_1, в ЖРЕО відсутній.

Як убачається з матеріалів справи, довідкою ЖРЕО № 403 (форма № 3) від 14.11.2014 підтверджується, що позивач разом зі своєю родиною дійсно проживають та зареєстровані у АДРЕСА_1 та законно займають дану житлову площу.

Крім того, слід зазначити, що між позивачем та КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» укладено договір за № 94/1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача та в поясненнях третя особа квартира має статус службової, однак суд вважає ці доводи безпідставними, оскільки у листі від 03.07.2014 № 103/46-3839 ОСОБА_1 було повідомлено, що квартира не має статусу службової, а представник відповідача суду не зміг спростувати чи підтвердити даний факт.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідно до ст. 59 Житлового Кодексу Української РСР ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, суд вважає, що відповідач відмовив позивачу у приватизації займаного ним житла не дослідивши всі причини відсутності ордеру та зазначає, що ОСОБА_1 вселився до квартири на законних підставах (як і члени його сім'ї), так як незаконність його проживання (та членів його сім'ї) ніхто не оспорював, а можливість знайти копію ордеру, який видавався на вселення в квартиру, на даний час відсутня з незалежних від позивача причин, що, як наслідок, і позбавляє можливості реалізації права на приватизацію квартири.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, тому, як убачається з його змісту, він на вищевказану квартиру не розповсюджується.

Відповідно до ч. 10 ст. 8 зазначеного Закону, органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Щодо вимоги відповідача в частині необхідності надання ОСОБА_1 копії розпорядження про надання квартири, суд зазначає, що нормами Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, не передбачено необхідність надання до органу приватизації копії розпорядження про надання квартири, передбачене надання лише відповідного ордеру.

Суд звертає увагу, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час неможливо знайти копію такого розпорядження (як і копію ордеру на квартиру), з незалежних від позивача причин, зазначене також підтверджується листами Державного архіву міста Києва від 30.09.2014 № 02-13/С-204/2201 та від 22.10.2014 № 02-13/С-224/2334.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, суд вважає, що у визнанні протиправними дій Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимоги щодо необхідності надання копії ордеру на квартиру АДРЕСА_1 для здійснення її приватизації квартири слід відмовити, так як відповідач діяв у межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Однак, оспорювані дії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимоги щодо необхідності надання ОСОБА_1 копії розпорядження про надання вищезазначеної квартири для здійснення приватизації даної квартири є протиправними, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

На основі наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов'язання Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити дії по приватизації ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 без надання останнім копії ордеру на квартиру та копії розпорядження про надання квартири також підлягає задоволенню, тому, як наслідок, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 2, 69, 70, 71, 94 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимоги щодо необхідності надання ОСОБА_1 копії розпорядження про надання квартири АДРЕСА_1 для здійснення приватизації даної квартири.

Зобов'язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити дії по приватизації ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 без надання останнім копії ордеру на квартиру та копії розпорядження про надання квартири.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 48,72 грн. (сорок вісім гривень 72 коп.).

У іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур