Справа № 824/204/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/204/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

представника позивача Сапожніка С.В.,

представника відповідача Гульчака А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дністрівське" до Управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дністрівське" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій по прийняттю розрахунків фактичних витрат №271/03 від 17.01.2015 року та №728/03 від 06.02.2015 року.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Товариством отримано розрахунки УПФУ в Кельменецькому районі від 17.01.2014 року №271/03 та від 06.02.2015 року №728/03 щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнооб'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" про суми нарахування до сплати за 2015 рік в загальній сумі 16296,68 грн.

Позивач стверджує, що суб'єктом владних повноважень при винесенні вказаних вимог порушено ряд нормативно правових актів України, у зв'язку із чим вважає протиправними дії УПФ України у Кельменецькому районі по прийняттю та направленні даних розрахунків.

Так, пояснює позивач, відповідно до Постанови КМУ від 16.01.2003 року №36 затверджено список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З переліку списку №2 вбачається, що жодного відношення до зазначених в розрахунках ПФУ посад громадяни не мають, тому, що не працювали на відповідних посадах та не виконували передбачену, для надання відповідних пільг, роботу на підприємстві.

Вказаний період не зарахований товариством до стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію за віком по Списку № 2, згідно п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Крім того, відсутність у товариства обов'язку відшкодовувати пільгову пенсію призначену громадянам зазначеним в розрахунках ПФУ за Списком № 2 згідно п.п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підтверджується також тим, що підприємством не здійснювалися роботи із шкідливими умовами праці, оскільки вказана обставина підтверджується наявними матеріалами справи, а саме довідками, які підтверджують стаж роботи вказаним громадянам, а також характер виконуваних робіт чи умов праці для підтвердження права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.

Вказує, що як видно з пунктів "в" - "є" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основними категоріями працівників в сфері сільського господарства, що мають право на пільгові пенсії є: трактористи-машиністи (включаючи щодо жінок вантажно-розвантажувальні машини), доярки, свинарки, жінки, які мають 5 і більше дітей.

В зв'язку з цим, позивач звертає увагу на частину 2 розділу XV Закону 1058-ІV, якою, зокрема, встановлено, що виплата пенсій особам, пенсії яким призначено відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 р. за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з січня 2005 р. - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вказує, що пунктом 6.1. Інструкції ПФУ №21-1 від 19.12.2003 р., якою регулюється порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено лише, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду, тому, позивач вважає, що вимоги органів ПФУ у прийнятих ним розрахунках є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

З огляду на викладене вище, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття розрахунків витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, так як вони мають здійснюватися за рахунок Державного бюджету України та не відшкодовуються Товариством; зобов'язати УПФУ в Кельменецькому районі відкликати розрахунки та не здійснювати стягнення вказаних грошових сум.

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення де пояснив наступні обставини.

СГ ТОВ "Дністрівське" до 01.01.2015 року перебувало на обліку в управлінні, як платник фіксованого сільськогосподарського податку, тому було звільнено від обов'язку відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

У зв'язку з набранням 01.01.2015 року чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок, підстав для подальшого звільнення відповідача від відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону № 1788, до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не вбачається.

Отже, пояснює відповідач, СГ ТОВ "Дністрівське" з 01.01.2015 року не є платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Інших пільг по сплаті пільгових пенсій підприємство не має, пільгові пенсії призначені його колишнім працівникам фінансуються на загальних підставах, тобто за рахунок коштів Пенсійного фонду України, які підлягають відшкодуванню підприємством.

З таких підстав, відповідач вважає, що вимоги позивача визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області по прийняттю та направленню розрахунків фактичних витрат та не здійснювати стягнення грошових коштів є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, наполягав на відмові в його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши і оцінивши докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, дійшов висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дністрівське" перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області як платник внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" -"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно частини 1 статті 3, абзацу 3 пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України; на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у таких розмірах: 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Позивача, як платника фіксованого сільськогосподарського податку, було звільнено від обов'язку відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Проте, з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок.

Отже, немає підстав для подальшого звільнення відповідача від відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788):

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування;

е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих відповідачем підтверджуючих документів (протоколи про призначення пенсій, довідки про підтвердження зайнятості громадян та їх права на пільгову пенсію, видані ТОВ "Дністрівське", копіями трудових книжок) громадянам-працівникам ТОВ "Дністрівське": ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які були зайняті на роботах, що визначені пп. "б"-"з" ст. 13 Закону №1058 призначено пільгові пенсії.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058), зокрема, передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до абз. 5 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058, виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Проте, як визначено у висновках Верховного Суду України у рішеннях за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058 та пункту 6 Інструкції 21-1, аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058 у контексті статті 14 Закону №1788 дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2015 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату і доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону №1788-XІІ.

З наведених вище підстав, суд доходить висновку, що твердження позивача про те, що витрати, включені у спірні розрахунки відповідачем мають здійснюватися за рахунок Державного бюджету України, а тому не повинні відшкодовуватись Товариством, - не знайшли законодавчого підтвердження.

Постановою Пенсійного фонду України за №21-1 від 19.12.2003 року, затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція).

Остання визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6 Інструкції встановлено обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У відповідності до пункту 6.4, 6.5 вказаної Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Пункт 6.8. Інструкції встановлює, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно п. 6.9 Інструкції, передбачено, що разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Отже, обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій покладено органи пенсійного фонду, які також повідомляють про зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування. Відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яка призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, відшкодовується тими підприємствами, на яких цей стаж було відпрацьовано. Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного Фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період. Підприємство може зверталось до управління ПФ з метою узгодження таких витрат на відшкодування.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, органи пенсійного фонду наділені повноваженнями надсилати підприємству розрахунки фактичних витрат на виплату до доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

За таких обставин, суд вважає, що Управлінням ПФУ Кельменецькому районі правомірно надіслано СТОВ "Дністрівське" розрахунки щодо сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах №271/03 від 17.01.2015 року та №728/03 від 06.02.2015 року, такі дії відповідача відповідають та вчинені в межах та спосіб передбачений чинним законодавством.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в повному обсязі складена 30 березня 2015 р.

Суддя Г.Г. Спіжавка