Справа № 2а/0552/95/2012
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Андрюшина Л.А.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року справа №2а/0552/95/2012

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.,

суддів Ханової Р.Ф.,

Яковенка М.М.,

у письмовому провадженні розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Центрально-Міського районного суду м.Макіївки Донецької області від 26 січня 2012 р. у справі № 2а/0552/95/2012 (головуючий І інстанції Андрюшина Л.А.) про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м.Макіївки Донецької області про стягнення недоплачених сум підвищення до пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м.Макіївки Донецької області про стягнення недоплачених сум підвищення до пенсії.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м.Макіївки Донецької області від 26 січня 2012 р. у справі № 2а/0552/95/2012 позовна заява залишена без розгляду в зв'язку з пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що ухвала першої інстанції прийнята з порушенням норм права, у зв'язку з чим просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, а позов направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. За правилами частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

25 січня 2012 року позивачем подано позов до Управління Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі м.Макіївки Донецької області про стягнення недоплачених сум підвищення до пенсії як «дитині війни» за період з 12 січня 2005 року по 31 грудня 2006 року у сумі 3903, 96 грн. (арк.. справи 1)

Стосовно заявлених позивачем вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 99 КАС України (в редакції на час звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За вимогами частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що для даних спірних правовідносин строки звернення до суду та застосування наслідків передбачених статтею 100 КАС України, починають діяти з 09.09.2010 року, тобто з дня прийняття Рішення Конституційним Судом України у справі №1-40/2010 від 09.09.2010 року стосовно підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду 25 січня 2012 року із вимогами щодо захисту на його думку порушених прав.

Колегія суддів вважає, що звернення позивача до відповідача із заявою про стягнення сум пенсії (виконати вимоги закону) не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України, та не впливає на дату, з якої розпочався перебіг строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Спірна виплата, є виплатою щомісячною, і правовідносини закінчуються на день проведення таких виплат, тобто про своє порушене право позивач повинен був дізнаватися після отримання неповних, на думку позивача, сум виплат, тобто з моменту проведення виплат пенсії за період перерахунку з 12 січня 2005 року по 31 грудня 2006 року.

Позивач належним чином не обґрунтувала поважність причини пропуску строку звернення до суду за захистом свого права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що період за який вимагає позивач про відновлення свого порушеного права, були періоди дії різних за своїм часом строку звернення до суду, строку давності, положень норм як КАС України, так і норм ЦПК України.

Позивач звернулась до суду під час дії нових вимог законодавства, які стосуються строку звернення до суду та наслідків такого пропуску.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, з урахуванням приписів положення частини 2 статті 5 КАС України, відповідно до якої провадження в адміністративних справах здійснюються відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, позивач пропустив строк звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що до даних спірних правовідносин положення статті 87 Закону України від 05.11.1991 N 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» застосуванню не підлягає.

За цією нормою суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058-ІV. Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. (Пункт розділу XV доповнено абзацом другим згідно із Законом N 3108-IV ( 3108-15 ) від 17.11.2005).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що її призначає і виплачує. Оскільки у правовідносинах, що є предметом розгляду у цій справі, нарахування спірних сум відповідачем не здійснювались, підстави для застосування статті 46 Закону № 1058-ІV відсутні.

Колегія суддів зазначає, що сама виплата пенсії є похідною від визнання дій та бездіяльності неправомірними, а для їх оскарження статтею 99 КАС України встановлений певний строк.

Виплата пенсій, інших державних соціальних гарантій, не є в розумінні права відшкодуванням завданої шкоди. Зазначене не можливо ототожнювати, тому як це різні правові поняття та мають різне правове навантаження.

Тобто, при звернені до суду позивач хибно вважала, що на спірні відносини строки звернення до суду не встановлені. Колегія суддів зазначає, що даний спір є публічно-правовим, жодних підстав вважати відсутніми строки заявленої до стягнення підвищеної пенсії відсутні.

Позовні вимоги, які є спірними та потребують взагалі розгляду питання стосовно строку звернення до суду та допуску до судового захисту, здійснені за межами передбаченого ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування ухвали не має.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195,197, п.1 ч.1 ст. 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Центрально-Міського районного суду м.Макіївки Донецької області від 26 січня 2012 р. у справі № 2а/0552/95/2012 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Центрально-Міського районного суду м.Макіївки Донецької області від 26 січня 2012 р. у справі № 2а/0552/95/2012 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Гайдар

Судді: Р.Ф. Ханова

М.М. Яковенко