Справа № 809/3752/14
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 11118/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.11.2014 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 809/3752/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області до Відділення державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2014 року управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі звернулося до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання до вчинення дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.11.2014 року позов залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати ухвало Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.11.2014 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Залишаючи без розглядуу позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що З поданого позову та доданих до нього матеріалів вбачається, що позивач просить визнати бездіяльність заступника начальника відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції Дзундзи Т.Я., щодо виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ВАТ "Калуський молокозавод" на користь УПФУ в м. Калуші та Калуському районі неправомірною та зобов`язати відділ ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції вжити передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень про стягнення заборгованості з ВАТ "Калуський молокозавод" на користь УПФУ в м. Калуші та Калуському районі.

Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини 2 статті 181 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу вимог ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 цієї статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених вище приписів КАС України можна дійти висновку, що ч.2 ст.99 КАС України визначено загальний строк звернення до адміністративного суду та порядок його обчислення, за умови якщо цим Кодексом або іншими законами не визначено спеціальних строків та порядок їх обчислення.

У відповідності до ч.1 ст.181 КАС України учасник виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова норма передбачена ч.4 ст.40 «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-ХІV), якою зокрема передбачено, що дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Із вищенаведеного слідує, що законодавець чітко передбачив можливість особи в десятиденний строк оскаржити дії чи бездіяльність державного виконавця, водночас зазначений строк обраховується з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свої прав.

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених та наявних доводів.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову позивач 17.10.2014 року у результаті ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів про що відображено в довідці про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження у відділі державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції щодо стягнення заборгованості з ВАТ "Калуський молоказавод" на користь управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі від 17.10.2014 року.

Однак з адміністративним позовом до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивач звернувся тільки 14.11.2014 року (згідно відтиску штампу і запису канцелярії суду), тобто понад 10 днів.

Отже позивачем пропущено 10 - денний строк для звернення з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195-197, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.11.2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Я.С. Попко

Р.Б. Хобор