Справа № 802/496/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 березня 2015 р. Справа № 802/496/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: Костенко О.А.

відповідача: Охрімовський Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП "Вербівське"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2014 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ВКП «Вербівське» (далі - ТОВ «ВКП «Вербівське», позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки TOB «ВКП «Вербівське» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо перерахування (своєчасності перерахування) сум податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації по податковій декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства) за березень 2013 року (вхідний № від 12.04.2013) та за вересень 2013 року (вхідний № від 15.10.2013) податковим органом виявлено порушення вимог податкового законодавства, зокрема, положень підпунктів 10, 13 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

На підставі виявлених порушень Вінницькою ОДПІ 21.01.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «ВКП «Вербівське» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 17083,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки та, відповідно, і з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправними та просить скасувати.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримала та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та пояснення, надані у судових засіданнях, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача щодо позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених у запереченнях, що знаходяться у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 18 грудня 2014 року по 24 грудня 2014 року Вінницькою ОДПІ проведена позапланова виїзна документальна перевірка TOB «ВКП «Вербівське», за результатами якої було складено акт №428/2204/35662166 від 31.12.2014 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки TOB «ВКП «Вербівське» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо перерахування (своєчасності перерахування) сум податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації по податковій декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства) за березень 2013 року (вхідний № від 12.04.2013р.) та за вересень 2013 року (вхідний № від 15.10.2013р.)».

Згідно висновків акту перевірки, TOB «ВКП «Вербівське» допущено порушення підпункту 10, підпункту 13 пункту 1 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року (із змінами і доповненнями), в результаті чого TOB «ВКП «Вербівське» перераховано суму податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації по поданим до Вінницької ОДПІ податковим деклараціям з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства) за березень 2013 року (№ від 12.04.2013 р.) та за вересень 2013 року (№ від 15.10.2013 р.), з порушенням терміну перерахування в розмірі 2463,00 грн. та 14620,00 грн. відповідно. Не своєчасно перерахована сума в розмірі 17083,00 грн. вважається такою, що використана не за призначенням і підлягає стягненню до державного бюджету.

На підставі вказаного акту перевірки Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 17083,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджується з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, а тому звернувся до суду з вимогою визнати його протиправним та скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходив з наступного.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд бере до уваги, що згідно з п.7.3 ст. 7 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Одним із обов'язків платника податків, згідно з п.п. 16.1.3 п.16.1 ст. 16 ПК України, є обов'язок подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Положення п.31.1 ст.31 ПК України встановлюють, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі, податкового агента, визначається календарною датою.

Зі змісту п.1 ч.1 підрозділу 2 розділу 20 Перехідних положень ПК України, у період до 1 січня 2015 року податок на додану вартість юридичними особами, які зареєстровані платниками податку на додану вартість, при здійсненні ними операцій з постачання власної виробленої продукції (молока, молочної сировини, молочних продуктів, м'яса, м'ясопродуктів, іншої продукції переробки тварин (шкур, субпродуктів, м'ясо-кісткового борошна), виготовленої з поставлених молока або м'яса в живій вазі сільськогосподарськими підприємствами, визначеними розділом V Кодексу, іншими юридичними і фізичними особами, у тому числі фізичними особами - підприємцями, які самостійно вирощують, розводять, відгодовують продукцію тваринництва, визначену розділом V Кодексу (далі - переробні підприємства), справляється з урахуванням таких особливостей: норми цього пункту не поширюються на операції з постачання продукції, виготовленої переробними підприємствами з імпортованої сировини, сировини, поставленої не в живій вазі, сировини, що не є сировиною власного виробництва сільськогосподарських підприємств, визначених розділом V Кодексу, інших юридичних і фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, які самостійно вирощують, розводять, відгодовують продукцію тваринництва, визначену цим Кодексом.

Переробне підприємство веде окремий облік операцій з постачання власно виробленої продукції (молока, молочної сировини, молочних продуктів, м'яса, м'ясопродуктів, іншої продукції переробки тварин (шкур, субпродуктів, м'ясо-кісткового борошна), виготовленої з поставлених молока або м'яса в живій вазі сільськогосподарськими товаровиробниками (далі - продукція), і з постачання інших товарів/послуг, у тому числі продукції, виготовленої із сировини, визначеної у підпункті 1 цього пункту, та складає податкову декларацію з податку на додану вартість і податкову декларацію з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції, що передбачає п.1 ч.3 під. 2 р. 20 Перехідних положень ПК України.

Переробне підприємство, згідно з п.1 ч.6 підрозділу 2 розділу 20 Перехідних положень ПК України, позитивну різницю між сумою податкових зобов'язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначену у податковій декларації з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції, сплачує до спеціального фонду Державного бюджету України та на спеціальний рахунок, відкритий ним в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у таких розмірах: у 2012 році - до спеціального фонду Державного бюджету України - у розмірі 30 відсотків, а на спеціальний рахунок - у розмірі 70 відсотків; у 2013 році - до спеціального фонду Державного бюджету України - у розмірі 40 відсотків, а на спеціальний рахунок - у розмірі 60 відсотків; у 2014 році - до спеціального фонду Державного бюджету України - у розмірі 50 відсотків, а на спеціальний рахунок - у розмірі 50 відсотків.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ "ВКП "Вербівське" ч. 10 п.1 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, а саме несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов'язання визначених у деклараціях з ПДВ за березень 2013 року, вересень 2013 року.

Разом з тим, податковий орган зазначає, що останнім днем сплати відповідно до ч. 10 п.1 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, останнім днем сплати суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок для виплати компенсацій сільськогосподарським товаровиробниками є 14 число наступного за звітним місяця (а.с. 26,28).

Надаючи правову оцінку виявленому порушенню, суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.10 під. 2 р. 20 Перехідних положень ПК України перерахування суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації здійснюється переробним підприємством до 15 числа місяця, наступного за звітним (податковим) періодом, до спеціального фонду Державного бюджету України - у строки, встановлені пунктом 203.2 статті 203 Кодексу.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Частиною 12 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що виплата компенсації сільськогосподарським товаровиробникам (юридичним особам за платіжними дорученнями шляхом перерахування на їх окремі рахунки, відкриті в обслуговуючих банках, фізичним особам - готівкою безпосередньо з каси переробного підприємства або згідно з договорами доручення) здійснюється переробним підприємством до 20 числа місяця, наступного за звітним (податковим) періодом.

Відповідно до ч. 13 п. 1 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України суми податку на додану вартість, не перераховані на спеціальний рахунок або перераховані з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, а також суми компенсації, не виплачені сільськогосподарським товаровиробникам або виплачені з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, вважаються такими, що використані не за призначенням і підлягають стягненню до державного бюджету.

Водночас, згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підтримки сільськогосподарських товаровиробників" звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, тому перерахування суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок, відкритий в органах казначейської служби для виплати компенсації сільськогосподарським товаровиробникам, може здійснюватися, починаючи з 1-го числа та до 15 числа місяця наступного за звітним (податковим) періодом.

Як встановлено судом, перерахування коштів на спеціальний рахунок ГУ ДКСУ у Вінницькій області №5121 проведено згідно платіжних доручень:

- №558 від 15.04.2013 про перерахування компенсації за м'ясо в живій вазі на загальну суму 2463,00 грн. (з поточного рахунку №, відкритого у ВОД AT «Райффайзен Банк Аваль», м. Вінниця);

- №937 від 15.10.2013 про перерахування компенсації за м'ясо в живій вазі на загальну суму 14620,00 грн. (з поточного рахунку №9, відкритого у AT «Райффайзен банк Аваль» у м. Києві).

На підтвердження фактично зарахованих на спеціальний рахунок коштів в сумі 2463,00 грн. за звітний (податковий) період - березень 2013 року та коштів в сумі 14620,00 грн. за звітний (податковий) період - вересень 2013 року, надано виписки ГУ ДКСУ у м. Вінниці по рахунку №5121 за 15.04.2013, сформовану 16.04.2013, яка підтверджує перерахування коштів 15.04.2013 та за 15.10.2013, сформовану 16.10.2013, яка підтверджує перерахування коштів 15.10.2013.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий додаток чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Також, згідно ст. 255 Цивільного кодексу України, якщо строк установлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку, тобто до закінчення 24 годин вказаної дати.

Відповідно до п. 56.21 с. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Як видно із Акту перевірки, платежі які проведені позивачем на підставі платіжних доручень датованих включно 15 числом відповідного місяця контролюючим органом визнано такими, що здійснені із порушенням строків, що і стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. Проте суд не погоджується із таким висновком відповідача, оскільки як зазначалося, норми Податкового кодексу України зобов'язують платника податку на додану вартість перерахувати кошти саме до 15 числа наступного за звітним місяця, а не до 14 як зазначає відповідач.

Така позиція суду узгоджується із практикою Вищого адміністративного суду України, зокрема у справі № 800/49610/13 ухвала від 04.02.2014 року.

Разом з тим, вказані обставини не були враховані контролюючим органом при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення та сплачені позивачем суми податку на додану вартість були включені до оскарженого рішення для повторного стягнення їх до Державного бюджету.

Зазначені дії були вчинені відповідачем без урахування інтересів товариства, зокрема органом державної податкової служби не були враховані негативні наслідки, які спричинить для позивача подвійна сплата податку.

Крім того, суд зазначає, що виконання встановленого ч. 10 п.1 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України податкового обов'язку слід пов'язувати саме із моментом оформлення платіжного доручення про перерахунок коштів, а не із моментом фактичного зарахування коштів. з огляду на таке.

У відповідності до норм чинного законодавства України сплата податків платником податків здійснюється, зокрема, у безготівковій формі шляхом здійснення переказу коштів через банківську установу.

На підставі ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" (далі по тексту - Закон № 2346-ІІІ), банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Крім того, у випадку порушення строків виконання платіжних доручень із вини банку Податковий кодекс України передбачає відповідальність саме банків.

В розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-III «переказ грошей» - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 цього Закону ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Таким чином, саме з поданням платником податків платіжного доручення до банку Закон України № 2346-ІІІ пов'язує настання певних правових наслідків. В подальшому (після подання платіжного доручення) виникають цивільно - правові відносини між банком та власником рахунку, які регулюються нормами цивільного законодавства та не повинні впливати на висновки про належне чи неналежне виконання платником податку свого податкового обов'язку.

Згідно з ч. 2 пп. 10 п. 1 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, для підтвердження перерахування сум податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробне підприємство разом з податковою декларацією з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції надає реєстр платіжних доручень про фактично зараховані на такий спеціальний рахунок кошти за звітний (податковий) період і виписку органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з такого рахунка.

З аналізу наведеного законодавства випливає, що після прийняття банком розрахункового документу щодо перерахування податків до бюджету податкові зобов'язання вважаються виконаними і покладення на платника податків обов'язку повторно сплатити податки, збори (обов'язкові платежі) та відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) є таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства.

Таким чином, моментом перерахування коштів є моментом оформлення платіжних доручень, а тому позивач, оформивши платіжні доручення з метою перерахування суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок до 15 числа, виконав своє зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за визначеними ним періодами, що виключає застосування до нього штрафних санкцій.

Крім того, кошти, що сплачені на спеціальний рахунок також відображені в деклараціях з ПДВ, а факт сплати на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість переробного підприємства до 15 числа підтверджується реєстром платіжних доручень, які подаються разом із декларацією із податку на додану вартість.

Враховуючи вище викладене, надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, доводяться як поясненнями сторін так і матеріалами справи, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю та визнати протиправним податкове повідомлення - рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від № від 21.01.2015 року.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст.62 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд відмічає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

На підставі вищезазначеного, проаналізувавши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.94 КАС України, у зв'язку із задоволення позову, підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 21.01.2015 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП "Вербівське" () сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.)

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна