Справа № К/9991/18075/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/18075/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора Лисичанської роти дорожньо-патрульної служби прапорщика міліції Гринь Андрія Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від

15 червня 2010 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до інспектора Лисичанської роти дорожньо-патрульної служби прапорщика міліції Гринь А.М. про визнання дій протиправними та скасування постанови (серії ВВ № 375005) від 5 грудня 2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення штрафу в сумі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 12 січня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано дії інспектора Лисичанської роти дорожньо-патрульної служби прапорщика міліції Гринь А.М. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення незаконними та скасовано постанову від 5 грудня 2009 року про накладення штрафу в сумі 425 гривень.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 не допустив порушення пункту 11.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2010 року скасовано постанову суду першої інстанції, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення належним чином зафіксоване, його вина доведена зібраними по справі матеріалами, а тому адміністративне стягнення застосоване правомірно.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2010 року та залишити в силі постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 12 січня 2010 року.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що відповідно до постанови від 5 грудня 2009 року серії ВВ № 375005 в справі про адміністративне правопорушення, 5 грудня 2009 року о 12 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Шевроле-Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Гора Кірова в місті Лисичанську Луганської області, рухаючись по дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній правій смузі, рухався по лівій, чим допустив порушення пункту 11.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами пункту 11.5 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Беручи до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВВ № 159550 не відповідає вимогам статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення і матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що позивач ОСОБА_2 допустив порушення пункту 11.5 Правил дорожнього руху, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії інспектора Лисичанської роти дорожньо-патрульної служби прапорщика міліції Гринь А.М. по притягненню позивача до адміністративної відповідальності і накладенню штрафу в сумі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є незаконними.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції були неправильно застосовані норми права, що призвело до невірного вирішення справи, у зв`язку з чим його рішення підлягає скасуванню.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Постанова Лисичанського міського суду Луганської області від 12 січня 2010 року прийнята відповідно до вимог чинного законодавства і скасована постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2010 року помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора Лисичанської роти дорожньо-патрульної служби прапорщика міліції Гринь Андрія Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - скасувати.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 12 січня 2010 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.