Справа № К/9991/346/12-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/9991/346/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Канівської міської ради, Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, третя особа - комунальне підприємство "ЖЕК" про спонукання виконати певні дії, стягнення плати та компенсації,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2011 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Канівської міської ради, Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, третя особа - комунальне підприємство "ЖЕК" про спонукання виконати певні дії, стягнення плати та компенсації.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою та просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, позивач мешкає в м. Каневі по вул.Леніна, буд.59/1 кв.47. Вважаючи протиправним рішення №149 виконавчого комітету Канівської міської ради «Про затвердження тарифу по квартирній платі (платі за утримання будинків та прибудинкової території)» звернувся до суду з позовом про його скасування.

Так, Закон України від 24.06.2004 №1875-IV "Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема взаємодія з органами місцевого самоврядування з питань надання житлово-комунальних послуг та регулювання цін/тарифів у межах своїх повноважень.

Засади організації та діяльності органів та посадових осіб місцевого самоврядування регламентується Законом України «Про місцеве самоврядування» №280/97-ВР від 21.05.1997 р.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» ч. 1 ст. 28 зазначеного Закону, до відання виконавчих органів міських рад віднесені повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, і транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, а в разі, якщо вказані послуги надаються підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності - погодженням в установленому порядку цих питань з даними підприємствами, установами та організаціями.

Вказані повноваження є власними (самоврядними) повноваженнями виконавчого органу, який створюється для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін-тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є одним з видів житлово-комунальних послуг. Порядок формування та затвердження цін-тарифів на житлово-комунальні послуги визначається ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в якому зазначається, що органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. N 560 (далі Порядок)та згідно положень (п. 1) визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають зазначені послуги.

Тобто, вказаною постановою передбачений механізм розрахунків відповідних тарифів, з урахуванням економічної обґрунтованості витрат витрат ресурсів, ставок податків та платежів та іншого.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Матеріалами справи підтверджується, що КП «ЖЕК» є баласоутримувачем багатоповерхових будинків у м Каневі, Черкаської області і проводить розрахунок тарифів на вказаний вид, послуг.

Тобто, КП «ЖЕК» здійснює операцій, що належать до компетенції виконавця житлово-комунальних послуг (п. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"), а саме утримує на балансі жилі будинки, веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність щодо їх утримання, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання зазначених будинків, а також: забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію.

Порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво затверджують органи місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «ЖЕК» у 2008 році зробило розрахунок тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки закон надає альтернативу для такого звернення не лише виконавцю послуг, але і виробнику цих послуг.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 1.3 Порядку, затвердженого наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства "Про затвердження Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді" від 25.04.2005 року N60, виконавцем житлово-комунальних послуг може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених у ч. 2 ст. 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до змісту ст. 29 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному житловому будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Таким чином, право виконавчого комітету Канівської міської ради на затвердження розрахованих у відповідності з вимогами законодавства тарифів, визначено ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Спірним рішенням виконавчого комітету Канівської міської ради №149 від 22 квітня 2009 року встановлено розмір плати за утримання будинків і прибудинкових територій, який становить для будинків, без ліфтів та квартир, що розташовані на перших поверхах будинків з ліфтами, які обслуговує Канівське КП «ЖЕК» 1,71 грн. за один квадратний метр загальної площі в місяць з ПДВ.

Як вірно враховано судами попередніх інстанцій, виконком Канівської міської ради, погодивши надані КП «ЖЕК» тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території, діяв у межах, наданих йому повноважень та у спосіб встановлений законом, застосовуючи усі свої передбачені на законодавчому рівні права та обов'язки щодо дотримання прав, свобод та інтересів членів усієї територіальної громади м. Канева.

Відповідно до п.4 Порядку у разі зміни розміру складових до тарифу на послуги вносяться відповідні зміни.

Відповідно до п.33 Постанови Кабінету Міністрів України № 529 від 20 травня 2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Кабінет Міністрів України» рівень рентабельності, що визначається з урахуванням необхідності сплати податку на прибуток підприємств та спрямування частини коштів, отриманих як прибуток, на технічне переоснащення підприємств, не повинен перевищувати у цілому по підприємству 12 відсотків.

Відповідно до листа № 01-34/63 від 19 березня 2002 року Черкаської обласної державної адміністрації рентабельність не повинна перевищувати 12%. Тобто рентабельність визначена в межах діючого законодавства.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Таким чином, при винесені рішення «Про затвердження тарифу по квартирній платі (платі за утримання будинків та прибудинкової території)» № 149 від 22 квітня 2009 року виконавчий комітет Канівської міської ради діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

З огляду на зазначене, не підлягають задоволенню також позовні вимоги щодо визнання неправомірними стягнення плати за обслуговування прибудинкової території.

Поряд з цим, колегія суддів погоджує висновки судів попередніх інстанцій щодо безпідставності позовних вимог про стягнення компенсації за завдану шкоду.

Так, відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи данні позовні вимоги позивачем взагалі не обґрунтовані, через що не підлягають задоволенню. Крім цього, позивачем належних доказів на підтвердження того, що дії відповідача були з порушення норм чинного законодавства, поза межами компетенції та порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, суду не надано.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій вірно встановлені обставини справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: