Справа № 802/4302/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4302/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

25 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Швець А.І.,

представників позивача: Драчука В.Ф., Люлика Р.І.

представників відповідача: Островерха Р.В., Стародуб Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області та Приватного підприємства "Гайсин-м'ясокомбінат" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Гайсин-м'ясокомбінат" до Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Гайсинська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Гайсинська ОДПІ) № від 03.11.2014 року.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано в частині податкове повідомлення-рішення Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області № від 03.11.2014 року на суму 81218,04 грн. за основним зобов'язанням та на суму 20304,51 грн. за штрафними санкціями. У задоволенні решти скасування податкового повідомлення-рішення Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області № від 03.11.2014 року на суму 80872,06 грн. за основним зобов'язанням та на суму 20558,02 відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В свою чергу, позивач не погоджуючись із судовим рішенням, також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та заперечили на апеляційну скаргу відповідача.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та заперечили на апеляційну скаргу позивача

Третя особа в судове засідання свого уповноваженого представника не направила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді справи, на підставі наказу Гайсинської ОДПІ наказу №357 від 11.09.2014 року та направлень №№279-282 від 24.09.2014 року, керуючись п.75.1 ст. 75 та ст.77 ПК України головними державними ревізорами-інспекторами даного податкового органу проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Гайсин-м'ясокомбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 31.12.2013 року про що 21.10.2014 року складено акт за №1132/2200/34058430.

Актом перевірки встановлено, що в порушення ст.288 ПК України ПП «Гайсин-м'ясокомбінат» за період 01.07.2011 року по 31.12.2013 року занижено суму орендної плати за земельну ділянку, яка перебувала в оренді, в загальній сумі 162090,12 грн. та в порушення п.п.49.18.3 п.49.18 ст.49 гл.2 розділу ІІ, п.286.2 ст.286 розділу ХІІІ ПК України підприємство було несвоєчасно подано податкові декларації з плати за землю (земельного податку за земельні ділянки державної або комунальної власності), а саме: за 2011 рік, термін подачі якої 20.02.2011 року, подана до Гайсинської ОДПІ 03.02.2012 року за №24084 та за 2012 рік, термін подачі якої 20.02.2012 року, подана до Гайсинської ОДПІ 16.03.2012 року за №2180.

На підставі встановленого порушення відповідачем 03.11.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з земельного податку юридичних осіб в розмірі 202952,63 грн., в тому числі основний платіж - 162090,1 грн. та штрафні санкції - 40862,53 грн.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що судом першої інстанції не знайдено, а відповідачем не доведено обставин, які б підтверджували порушення позивачем вимог законодавства встановлених ПК України.

Так, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 ст. 286 ПК України), а орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 28-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як свідчать матеріали справи, 14.10.2010 року між позивачем та третьою особою укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 26.11.2010 року за №39. Згідно умов даного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для промисловості та комерційного використання, яка знаходиться по вул. Плєханова, 26, площею 4,3618 га. Орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді на рахунок орендаря в розмірі трикратної ставки податку на землю - 1,2*3=3,6 грн. за 1 кв.м в рік (в розмірі 157024,80 грн.).

В подальшому, третьою особою прийняті рішення від 13.01.2011 року 3 сесії 6 скликання та від 29.12.2011 року 11 сесії 6 скликання, якими затверджувались на 2011 та 2012 роки ставки податку за земельні ділянки (за винятком сільськогосподарських угідь), розташовані в межах м.Гайсина, нормативну грошову оцінку яких не проведено, в розмірі 1,80 грн. за 1 кв.м та ставки орендної плати за земельні ділянки - в розмірі 3-х кратної (5,40 грн. за 1 кв.м), що становить 235537,20 грн.

Не погодившись з даними змінами щодо розміру тарифу по оренді землі, позивач 02.02.2012 року звернувся з відповідним листом №34 до третьої особи про виключення з договору від 14.10.2010 року значної частини земельних ділянок та як наслідок не розгляду звернення, звернувся із позовною заявою до Господарського суду Вінницької області про визнання договору оренди землі недійсним.

26.06.2012 року рішенням Господарського суду Вінницької області визнано недійсним договір від 14.10.2010 року оренди земельної ділянки (справа №12/40/2012/5003).

В свою чергу, податковим органом перевіркою повноти визначення плати за землю за період з 01.07.2011 року по 31.12.2013 року встановлено заниження плати за землю на загальну суму 162090,12 грн., в т.ч. за період з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року в сумі 78512,40 грн., за період з 01.01.2012 року по 12.07.2012 року в сумі 83577,72 грн.

Водночас, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не можуть братись до уваги рішення Гайсинської міської ради прийняті 13.01.2011 року та 29.12.2011 року відповідно до яких і здійснював відповідач обрахування, з тих підстав, що даними рішеннями всупереч положенням ст.275 ПК України перевищено граничну ставку податку.

Віповідно до вимог ст. 275.3 ПК України, ставки податку за земельні ділянки (за винятком сільськогосподарських угідь та земель лісогосподарського призначення) диференціюють та затверджують відповідні сільські, селищні, міські ради виходячи із ставок податку, встановлених пунктом 275.1 цієї статті, функціонального використання та місцезнаходження земельної ділянки, але не більше трикратного розміру цих ставок податку, з урахуванням коефіцієнтів, установлених пунктом 275.2 цієї статті.

Пунктом 275.1 ст.275 ПК України чітко встановлені ставки податку за земельні ділянки, в даному випадку по відношенню до позивача, а саме як зазначено в умовах договору оренди земельної ділянки від 14.10.2010 року, при визначені розміру податку за земельні ділянки, ставки податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не проведено, при чисельності населення від 20 до 50 тис. осіб, застосовується коефіцієнт - 1,2 грн. за 1 кв.м.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Приписами п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (п.п. 288.5.2 зазначеного пункту).

Таким чином, законодавець визначив нижню та верхню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Так само, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим або більшим, ніж встановлений п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.

Вимогами п.123.1. ст.123 ПК України передбачено, що у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених п.п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, державна податкова служба відповідно до ПК України наділена повноваженнями зі здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків і зборів, а також неподаткових доходів, установлених законодавством, проте ініціативою вносити зміни в договори оренди землі відповідно до ст.ст. 12, 80, 83 ЗК України, ст. 30 Закону України "Про оренду землі" № 161-ХІV наділена одна зі сторін цих договорів, якою у данійи справі є міська рада - орган місцевого самоврядування, через яку відповідною територіальною громадою реалізовано право власності на передані в оренду земельні ділянки, що знаходяться у комунальній власності.

Отже, хоча зміна розміру земельного податку згідно положень ПК України є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, зазначене не тягне автоматичної зміни орендної палати та, відповідно, донарахування ДПІ суми податкового зобов'язання з орендної плати із застосуванням штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням.

Оскільки Гайсинська міська рада перевищила встановлений податковим законодавством граничний коефіцієнт ставки податку, відповідних змін до договору оренди земельної ділянки від 14.10.2010 року внесено не було, у зв'язку із чим податковий орган зобов'язаний був вираховувати суму податкового зобов'язання та штрафні санкції виходячи із коефіцієнту, встановлено положенням ст. 275 ПК України.

Враховуючи зазначене, в частині суми земельного податку, визначеної в оскарженому податковому повідомленні-рішенні, а саме в загальному розмірі 81218,04 грн. за основним зобов'язанням та на суму 20304,51 грн. за штрафними санкціями, суд першої інстанції правильно позовні вимоги задовольнив та скасував.

Що стосується тверджень представників позивача щодо скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення в повному обсязі, то суд не погоджується з ними, з огляду на таке.

Так, податковими деклараціями від 03.02.2012 року та від 16.03.2012 року позивач самостійно узгодив податкове зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності зазначивши коефіцієнт від нормативної грошової оцінки - 1,80 грн. за 1 кв.м. В той же час, згідно умов договору від 14.102.2010 року мало бути 3,60 грн., що в свою чергу свідчить про не виконання договору, саме в частині 1,80 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволенні решти скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.11.2014 року на суму 80872,06 грн. за основним зобов'язанням та на суму 20558,02 грн. слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, частково задовольняючи даний адміністративний позов, ухвалив оскаржене рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області та Приватного підприємства "Гайсин-м'ясокомбінат" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 березня 2015 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.