Справа № 817/2904/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2015 р. м. Київ К/800/2642/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Лосєва А.М.
Бившевої Л.І.
Шипуліної Т.М.
розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Костопільської об'єднаної державної податкової інспекції

Головного управління Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2013

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від

19.12.2013

у справі № 817/2904/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРБУД»

до Головного управління Міндоходів України у Рівненській області,

Костопільської об'єднаної державної податкової інспекції

Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2013, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРБУД» задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби (надалі - Костопільська МДПІ) від 17.05.2013 № та №; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2013 і ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ТОВ «ТАВРБУД» у задоволенні позовних вимог.

Позивач не надав письмових заперечень на касаційну скаргу, що не перешкоджає її касаційному розгляду.

Частиною першою статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі, зокрема, неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, що були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фахівцями Костопільської МДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Таврбуд" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх податків і зборів за період з 01.07.2008 по 31.12.2010.

На підставі акта перевірки від 28.03.2011 №6/35-30/33353699 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 17.05.2013: №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 1515878,75 грн., в тому числі 1212703,00 грн. за основним платежем та 303175,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); №, яким збільшено ТОВ "Таврбуд" суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 702437,50 грн., в тому числі 561950,00 грн. за основним платежем та 140487,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Скасовуючи оскаржені податкові повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій зазначили, що перевірку позивача призначено на підставі постанови Рівненського міського суду від 09.03.2011 у справі №4-497/11, проведено її 28.03.2011, а постановою оперуповноваженого оперативного підрозділу Відділу податкової міліції Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби від 10.08.2012 відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо директора та головного бухгалтера ТОВ "Таврбуд". На підставі вищевикладеного, суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо відсутності у відповідача правових підстав для проведення перевірки, а, як наслідок, про протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає такі висновки судів попередніх інстанцій неповними та передчасними, виходячи з наступного.

Як вбачається з акта перевірки, підставою для винесення оскаржених податкових повідомлень-рішень є, зокрема, висновок про відсутність фактичного здійснення позивачем господарських операцій. Проте, судами попередніх інстанцій аналізується виключно підстави проведення перевірки, без з'ясування фактичних обставин справи та надання оцінки доводам податкового органу.

Водночас, судам при розв'язанні відповідних спорів варто враховувати принцип офіційного з'ясування обставин справи, передбачений частинами четвертою та п'ятою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до вказаної норми, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

При цьому, з'ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції судам слід ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

Задля вжиття належних заходів із метою встановлення обставин реальності здійснення спірної господарської операції суди повинні витребувати у податкового органу або платника податків ті докази, які не надані учасниками справи, але які, на думку суду, можуть підтвердити або спростувати доводи податкового органу щодо наявності порушень з боку платника податків. Відповідні дії можуть бути вчинені судом на підставі пункту 1 частини другої статті 110, статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі ненадходження витребуваних додаткових доказів у строк, установлений судом, спір може бути розв'язано на підставі наявних у справі доказів.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити, що факт відсутності здійснення господарської операції може підтверджуватись такими обставинами: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу недостатності фізичних, технічних та технологічних можливостей певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, відсутність управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ТАВРБУД», суди попередніх інстанцій зазначали виключно на відсутності підстав у податкового органу для проведення відповідної перевірки. При цьому, не взято до уваги те, що перевірку фактично проведено та встановлено порушення податкового законодавства, на підставі яких винесено податкові повідомлення-рішення, а тому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оцінка законності податкових повідомлень-рішень має бути здійснена з урахуванням всіх фактичних обставин справи не залежно від підстав та способу проведення такої перевірки

Зазначене судами попередніх інстанцій здійснено не було. У зв'язку з чим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід звернути увагу на дослідження доказів, які б підтверджували факт виконання господарських зобов'язань, з'ясувати їх економічний зміст та господарську мету, встановити рух активів при здійсненні господарських зобов'язань, а також використання отриманих благ у господарській діяльності позивача.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судами попередніх інстанцій не були досліджені докази, які мають суттєве значення для розгляду адміністративної справи, що унеможливлює правильне вирішення спірних правовідносин.

Наведені порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог норм процесуального права щодо всебічного та повного встановлення обставин у справі, як такі, що призвели до неправильного вирішення справи, не можуть бути усунені судом касаційної інстанції з огляду на встановлені статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України межі перегляду справи судом касаційної інстанції, що згідно частин 2 та 4 статті 227 цього Кодексу, є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 227, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Костопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013 у справі № 817/2904/13-а скасувати.

Справу № 817/2904/13-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна