Справа № 2а/1770/3106/2012
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/3106/2012

06 лютого 2015 року 12год. 36хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області
доОСОБА_2
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби України звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкової заборгованості в сумі 1 041 539,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 рахується заборгованість по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1 041 539,10 грн., яка виникла на підставі податкового повідомлення - рішення № від 18.02.2011 року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 року допущено процесуальне правонаступництво у адміністративній справі, зокрема, замінено позивача - Державну податкову інспекцію у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби її правонаступником - Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, відповідача - фізичну особу - підприємця ОСОБА_3, її правонаступником - ОСОБА_3.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання, в якому просив розгляд справи провести за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з підстав викладених в поданих запереченнях, зокрема пояснив суду, що 22.11.2013 року до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис №4002403 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2. Вказав, що 25.11.2013 року до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про зняття відповідача з обліку в ДПІ у м. Рівному, що свідчить про відсутність будь - якої заборгованості у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Судом не визнавалася обов'язковою участь представника позивача в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних доказів.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника відповідача, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2, зареєстрована розпорядженням виконавчого комітету Рівненської міської ради, як платник податків перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби України з 08.08.2003 року за №14922 (а.с.8-10).

22.11.2013 року до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис №4002403 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (а.с.102).

З матеріалів справи вбачається, що за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 станом на 25.06.2012 року рахується податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1 041 539,10 грн.

Податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1 041 539,10 грн. виник на підставі податкового повідомлення - рішення від 18.02.2011 року №, винесеного на підставі акту перевірки від 04.02.2011 року №12/17-117/НОМЕР_1 (а.с.13-26).

З матеріалів справи вбачається, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 податкове повідомлення - рішення від 18.02.2011 року № було оскаржено в судовому порядку.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 року, у адміністративній справі №2а/1770/2768/2011 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення позов задоволено частково, податкове повідомлення - рішення від 18.02.2011 року № в частині визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 4239,9 грн. скасовано. В решті позову відмовлено (а.с.47-49).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 року залишено без змін (а.с.62-68).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.09.2014 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.82-85).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.10.2014 року адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення від 18.02.2011 року № залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення від 18.02.2011 року № є чинним та у встановленому законом порядку не скасоване.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 9 Податкового кодексу України, податок на додану вартість та податок на доходи фізичних осіб належать до загальнодержавних податків і зборів та справляються на всій території України.

Поряд з цим, п.1 ч.1 ст.64 Бюджетного кодексу України передбачено, що податок на доходи фізичних осіб закріплюється за бюджетами місцевого самоврядування.

Відповідно до п.16.1.4. ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Стаття 19-1 Податкового кодексу України визначає функції органів податкової служби, до яких зокрема відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України.

Згідно з п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

За змістом п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом з причин, пов'язаних з порушенням податкового законодавства (за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу), платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пп.4 п.1 ст. 16, ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, проте відповідач у строк, встановлений Податковим кодексом України, заборгованість не сплатив.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Рівне було направлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 податкові вимоги форми «Ф1» від 24.06.2009 року №1/2838 та форми «Ф2» від 04.08.2009 року №2/3723 (а.с.11-12).

Вказані податкові вимоги вважаються врученими відповідачу в силу вимог п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України та у встановленому законом порядку нею не оскаржувалася. Таким чином, загальна сума податкового боргу є узгодженою і підлягає сплаті відповідачем.

Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Підпунктом 41.5 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про відсутність у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 будь - якої заборгованості, у зв'язку з проведенням державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 та внесення 25.11.2013 року до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про зняття відповідача з обліку в ДПІ у м. Рівному з огляду на наступне.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають заходи, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу.

Так, абз.2 п.97.3 ст.97 Податкового кодексу України визначено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи, погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи, оскільки особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, є така фізична особа (пп.97.4.3 п.97.4 ст.97 Податкового кодексу України).

Таким чином, податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1 041 539,10 грн. підлягає відшкодуванню ОСОБА_2.

З огляду на наведене, зважаючи на обмежений (1095 днів) Податковим кодексом України строк звернення податкового органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу та виключні повноваження податкового органу щодо його стягнення з платників податків, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Поряд з тим, суд не бере до уваги посилання відповідача в поданих запереченнях на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.09.2009 року у справі №2а-4785/09/1770, оскільки таке рішення не стосується обставин даної справи. В даній справі, стягнення податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1 041 539,10 грн. здійснюється на підставі податкового повідомлення - рішення від 18.02.2011 року №, яке є чинне та у встановленому законом порядку не скасоване.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, відтак позов підлягає до задоволення повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) податкову заборгованість в сумі 1041539,10 грн., яку перерахувати: податок з доходів фізичних осіб, в Управління Державної казначейської служби в м. Рівному Рівненської області, МФО 833017, , на рахунок №0002, на ім'я місцевого бюджету м. Рівне.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.