Справа № 2а-6639/10/0670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/61778/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Моторного О.А., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Декостиль" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.10.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2011 у справі № 2а-6639/10/0670

за позовом Приватного підприємства "Декостиль"

до Житомирської митниці

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2010 року Підприємство звернулося в суд з позовом до Митниці, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення форми "Р" від 05.08.2010 № 32 про визначення ввізного мита та штрафних санкцій на суму 13 168,58 грн. та № 33 про визначення податку на додану вартість (далі - ПДВ) та штрафних санкцій на суму 48 441,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю правових підстав для донарахування податкових зобов'язань після визначення коду товарної номенклатури та пропуску товару на митну територію України. Також позивач зазначив про недотриманням працівниками Митниці порядку проведення перевірки та результатів її оформлення, а висновки безпідставними.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, вмотивоване тим, що у ході перевірки, яку проведено відповідачем із дотриманням вимог чинного законодавства, встановлено, що позивач не забезпечив подання митному органу об'єктивних даних щодо вартості транспортних послуг та страхування вантажу, що привело до заниження митної вартості імпортованих товарів, внаслідок чого порушив законодавчі норми митного законодавства, тому митний орган обґрунтовано прийняв оскаржувані податкові повідомлення.

Не погодившись із судовими рішеннями, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому вказується та ті ж підстави, що і в позовній заяві.

У поданих запереченнях на скаргу відповідач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, у ході планової документальної перевірки працівниками митного органу встановлено, що витрати Підприємства на транспортування вантажів, які заявлені у калькуляції при митному оформлення товару та додавалися до ціни митної вартості цього товару, є заниженими, а витрати, пов'язані із страхуванням вантажу, взагалі не заявлялися митному органу та до митної вартості товарів у порушення вимог ст. 267 Митного кодексу України не включалися. Зазначені факти зафіксовані у акті від 02.07.2010, на підставі якого митним органом прийнято оспорювані податкові повідомлення.

Так, пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (п. 35 ст. 1 Митного кодексу України).

У п. 19 ст. 1 Митного кодексу України наведено визначення терміна "митні процедури" - це операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Статтею 69 Митного кодексу України встановлено, що незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу України порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 № 339 затверджено порядок здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, який установлює процедуру здійснення митними органами контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення і після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України, а також донарахування обов'язкових платежів (п. 1 Порядку).

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, який здійснюється з дотриманням митним органом вимог ст. 69 Митного кодексу України.

Статтею 25 Закону України від 05.02.1992 № 2097-XII "Про Єдиний митний тариф" установлено, що мито, несплачене у строки, на які було надано відстрочку та розстрочку сплати, а так само не сплачене в результаті інших дій, що спричинили його недобір, стягується за розпорядженням митних органів України у безспірному порядку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Не заслуговують на увагу і доводи позивача про порушення митним органом Порядку проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження " від 23.12.2004 № 1730, та Наказу Державної митної служби України "Про затвердження Порядку оформлення результатів проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України" від 30.03.2006 № 254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.06.2006 № 653/12527, оскільки, як встановлено судами, вказана перевірка була проведена та оформлена у відповідності до вимог вказаних правових норм, зокрема: на підставі наказу від 09.03.2010 № 109 про забезпечення перевірки у період з березні по квітень 2010 року, який було продовжено до 07.05.2010 року (службова записка начальнику відділу контрольно - перевірочної роботи від 27.04.2010 № 24.12/57), та плану - графіку; складений за наслідками такої перевірки акт від 11.06.2010 було направлено позивачу супровідним листом від 11.06.2010 № 24/2/24.12/2977 для підписання, реєстрацію акту проведено 02.07.2010 за № 13/0/101000000/31311854, після повернення його позивачем; заперечення до акту, надіслані листом від 30.06.2010 № 92, не містили інформацію, що могла вплинула на результати проведення перевірки та, відповідно, на зміст акту перевірки, тому зареєстрований акт перевірки не направлявся позивачу; після розгляду вказаних вище заперечень, їх залишено без задоволення, зареєстрований акт перевірки направлено підприємству разом із супровідним листом від 26.07.2010 № 24/3/24.12/3906, копія якого є у матеріалах справи.

Відповідно до наведеного та з урахуванням встановлених митним органом під час проведення перевірки обставин, суд першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, дійшов вірного висновку про обґрунтованість визначення позивачеві податкових зобов'язань згідно податкових повідомлень форми "Р" від 05.08.2010 № 32 та № 33.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Декостиль" відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.10.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2011 у справі № 2а-6639/10/0670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді О.А. Моторний

А.О. Рибченко