Справа № 826/2138/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 березня 2015 року 10:37 № 826/2138/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участю секретаря судового засідання Голод А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»
до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області
про визнання протиправними і скасування рішення та інкасових доручень,
за участю сторін:

представник позивача: Кеда А.В.

представник відповідача: Курило Р.В.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25.03.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати з дати прийняття рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 04.02.2015 №1 щодо стягнення коштів;

- визнати протиправними та скасувати з дати їх оформлення інкасові доручення (розпорядження) відповідача: №№ 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 34, 35, 182, 183, 184, 185, 186, 193, 198, 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 210, оформлені на підставі рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 04.02.2015 №1 щодо стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідач протиправно прийняв оскаржуване рішення на підставі пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки були наявні обставини, які не дозволяли застосування зазначеної норми. Вказав на те, що сума вказана у оскаржуваних інкасових дорученнях значно перевищує суму заборгованості позивача перед бюджетом, що може спричинити стягнення з позивача коштів понад суму податкового боргу. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що оскаржувані рішення про стягнення коштів та інкасові доручення прийняті у відповідності до вимог законодавства. Вважає, що той факт, що сума інкасових доручень є більшою ніж сума податкового боргу позивача не порушує прав останнього, оскільки у разі стягнення грошових коштів, понад суму реального податкового боргу, сума переплати може бути повернута з державного бюджету за заявою платника податку. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Рішенням Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків від 04.02.2015 №1, зареєстрованим за №772 (далі - рішення про стягнення коштів), відповідно до пункту 32 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів ПАТ «Укрнафта».

На підставі вказаного рішення відповідачем оформлено та направлено обслуговуючому банку інкасові доручення від 05.02.2015 №№ 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 34, 35, 182, 183, 184, 185, 186, 193, 198, 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 210 на загальну суму 5 390 348 790,02 грн.

Позивач вважає, що вказані вище рішення про стягнення коштів та інкасові доручення є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням встановленого законодавством порядку, спрямовані на стягнення з позивача грошових коштів понад суму реальної заборгованості перед бюджетом та свідчать про застування до відносин між сторонами, що виникли раніше, норм нового закону, які набрали чинності пізніше, та якими передбачено інший порядок стягнення податкового боргу.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно довідки-розрахунку податкової заборгованості перед бюджетами всіх рівнів суб'єкта господарювання - юридичної особи ПАТ «Укрнафта» станом на 04.02.2015, яка виникла починаючи з 31.08.2014, загальна сума податкового боргу позивача становить 537 674 655,80 грн. за платежами: плата за користування надрами для видобування нафти (13030700), плата за користування надрами для видобування газового конденсату (13030900), плата за користування надрами для видобування природного газу (13030800).

Суд встановив, що за період серпень-грудень 2014 року ПАТ «Укрнафта» самостійно визначило грошове зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями податкових розрахунків з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

У зв'язку із несплатою грошового зобов'язання, самостійно визначного позивачем у вказаних податкових розрахунках, виник вищезазначений податковий борг, що підтверджується витягом з облікової картки ПАТ «Укрнафта» за 2014 рік.

Позивач звертався до відповідача із заявою про розстрочення податкового боргу від (а.с. 37-38 Т.І), однак листом від 05.02.2015 №785/10/18-11-25-25 відповідач відмовив у прийняття її до розгляду у зв'язку з невідповідністю заяв вимогам законодавства (а.с.201Т.І).

Порядок та процедуру погашення податкового боргу платників податків визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пунктів 95.1-95.4 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі виникнення у платника податків податкового боргу, контролюючий орган формує податкову вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, тимчасово, до 01.07.2015, встановлено особливості застосування деяких норм цього Кодексу та передбачено додатковий механізм погашення податкового боргу платників податків.

Так, відповідно до пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до 01.07.2015, встановлено, що у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З правового аналізу наведеної норми слідує, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов:

1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку;

2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень;

3) відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Отже, зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише у разі відсутності зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

В даній нормі термін «держава» застосовується як уособлення всіх органів державної влади, в тому числі органів державної фіскальної служби.

При цьому, буквальний зміст пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України вказує на необхідність відсутності зобов'язань саме держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, а не конкретного контролюючого органу та за необмеженим колом грошових зобов'язань, тому, наявність зобов'язань держави в особі будь-якого контролюючого органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

Суд встановив, що у ПАТ «Укрнафта» станом на 01.01.2015 обліковувалась переплата з різних видів податків, зборів, обов'язкових платежів на загальну суму 43 291,96 грн. та станом на 05.02.2015 - 42 975,89 грн., що підтверджується довідкою відповідача про наявність переплати (а.с. 39 Т.ІІ).

Крім того, позивач надав копії актів проведення звіряння розрахунків за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 інших податкових органів, згідно яких у позивача обліковується переплата (а.с. 24-27 Т.ІІ).

Зважаючи на те, що у ПАТ «Укрнафта» станом на дату прийняття оскаржуваного рішення про стягнення коштів була наявна переплата зі сплати податків, зборів, обов'язкових платежів, тобто існувало зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для застосування приписів пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з метою стягнення коштів.

Крім того, положеннями законодавства не визначена форма рішення контролюючого органу про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у порядку передбаченому пунктом 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Згідно з інформаційним повідомленням на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України (http://sta-sumy.gov.ua/diyalnist-/regulyatorna-politika-/regulyatorna-politika/2015-rik/63550.html) форма рішення контролюючого органу про стягнення коштів у рахунок погашення боргу платника податків у банках перебуває тільки на стадії розгляду, свідченням чого є проект постанови Кабінету Міністрів України від 2015 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1244».

Відповідачем також не доведено відсутність зобов'язань держави щодо повернення такому ПАТ «Укрнафта» помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, що є обов'язковою умовою для застосування процедури погашення податкового боргу на підставі пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 04.02.2015 №1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені законом, отже є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними і скасування інкасових доручень суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що на підставі рішення про стягнення коштів, з метою стягнення податкового боргу у розмірі 537 674 655,80 грн., відповідач оформив та направив обслуговуючим банкам ПАТ «Укрнафта» інкасові доручення від 05.02.2015 №№ 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 34, 35, 182, 183, 184, 185, 186, 193, 198, 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 210, загальна сума яких становить 5 390 348 790,02 грн., що значно перевищує суму податкового боргу позивача.

Правила грошового обігу, використання платіжних інструментів встановлюються нормативно - правовими актами Національного банку України, які, відповідно до положень статей 3, 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є обов'язковими для всіх банків.

Статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Національний банк України встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна, а також здійснює банківське регулювання. Національний банк України регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів, у тому числі між банками.

Згідно з пунктом 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (далі по тексту - Інструкція), інкасовим дорученням (розпорядженням) визначається розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача (органу державної податкової служби) до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.2, 12.4 Інструкції органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України є органи державної податкової служби.

Стягувач ініціює стягнення коштів у випадках, визначених пунктом 12.1 цієї глави, з рахунків платників податків/суб'єктів господарювання на підставі рішення суду.

Стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції. У реквізиті «Призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження) стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення. Судове рішення, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається.

Таким чином, приписами Інструкції передбачено порядок оформлення органом стягнення інкасових доручень (розпоряджень) для списання коштів на підставі саме рішення суду та не визначено механізму списання обслуговуючим платника податку банку коштів з його рахунку на підставі інкасового доручення (розпорядження), яке оформлене на підставі рішення керівника контролюючого органу, що має місце за даних обставин спору.

Про відсутність в Інструкції механізму списання банком коштів за інкасовим дорученням (розпорядженням) на стягнення податкового боргу, яке оформлене контролюючим органом на підставі рішення керівника такого органу зазначається також в абзаці 4 листа Національного банку України «Роз'яснення щодо виконання інкасового доручення (розпорядження)» від 27.01.2015 №25-110/4833, роздруківка якого міститься в матеріалах справи.

З наведеного слідує, що інкасові доручення від 05.02.2015 №№ 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 34, 35, 182, 183, 184, 185, 186, 193, 198, 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 210 оформлені відповідачем з порушенням встановлених вимог та на підставі протиправного рішення про стягнення коштів, а тому не вважаються платіжним інструментом, на підставі якого може бути проведена операція по рахунках ПАТ «Укрнафта».

Згідно із пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976, інкасовим дорученням (розпорядженням) є розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача (органу державної податкової служби) до банку здійснити переказ коштів з рахунку платника на рахунок отримувача

Тобто інкасове доручення оформлюється органом стягнення та є його рішенням з вимогою про стягнення з рахунків боржника грошових коштів.

Отже, інкасове доручення як рішення контролюючого органу може бути оскаржене в порядку адміністративного судочинства, відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані інкасові доручення від 05.02.2015 №№ 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 34, 35, 182, 183, 184, 185, 186, 193, 198, 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 210 є протиправними та підлягають скасуванню.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 04.02.2015 №1 щодо стягнення коштів з дати його прийняття.

3. Визнати протиправними та скасувати інкасові доручення (розпорядження) Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області: №№ 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 34, 35, 182, 183, 184, 185, 186, 193, 198, 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 210, оформлені на підставі рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області від 04.02.2015 №1 щодо стягнення коштів з дати їх оформлення.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Укрнафта» () судові витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2015.