Справа № 1423/5906/2011
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1423/5906/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого: судді Димерлія О.О.

суддів: Романішина В.Л., Єщенка О.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 березня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни", -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2011 року позивач звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни" за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2010 року, включно з зарахуванням раніше виплачених сум вказаного підвищення до пенсії за цей період.

За результатами розгляду адміністративного позову Центральним районним судом м. Миколаєва від 26 березня 2013 року позов задоволено повністю, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 17 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року, обчисливши її у ці періоди з урахуванням підвищення в розмірі 30 % визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальної пенсії за віком, та виплатити визначену різницю.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 лютого 2013 року позовні вимоги, заявлені поза межами шестимісячного строку, передбаченого ст. 99 КАС України (чинної на момент розгляду справи) залишено без розгляду. Апеляційна скарга не містить заперечень на зазначену ухвалу.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є за статусом «дитиною війни» та має право на підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відноситься до категорії осіб зі статусом «дитина війни» і на нього розповсюджуються пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно зі ст. ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено.

Відповідно до вимог ст. 52 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року № 2154 - VІ розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році «дітям війни» підвищення до пенсії повинно здійснюватися відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом №2195-IV не застосовується для розрахунку підвищення до пенсії позивача, так як дійсним законодавством іншого розміру не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно з п. п. 7 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в частині зобов'язання відповідача провести виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за зазначений вище період є правильним.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, апеляційний суд на підставі ст.200 КАС України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення, постанову Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: В.Л.Романішин

Суддя: О.В. Єщенко