Справа № 826/19560/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Апарату Ради Національної безпеки і оборони України про визнання незаконним розпорядження від 21.05.2014 року №281/2014 в частині, визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення недоплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Апарату Ради Національної безпеки і оборони України, в якому просила суд визнати незаконним розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05.2014 року №281/2014-к в частині щодо визнання таким, що втратило чинність розпорядження від 23.01.2014 року №11/2014-к; визнати незаконними дії щодо запровадження нових умов оплати праці, зокрема, позбавлення надбавки за високі досягнення в праці; зобов'язати здійснити перерахунок заробітної плати з урахуванням невиплаченої надбавки за високі досягнення у праці, надбавок за ранг державного службовця та вислуги років за період з 21.05.2014 року по 07.07.2014 року; стягнути з відповідача недоплачену заробітну плату у розмірі 3521,57 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 15.08.2012 року по 07.07.2014 року позивач працювала на посаді державного експерта юридичного відділу Апарату Ради національної безпеки і оборони України.

Розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2014 року №11/2014-к встановлено надбавки за високі досягнення у праці працівникам Апарату Ради у 2014 році, зокрема, ОСОБА_2 як державному експерту юридичного відділу у розмірі 85 відсотків.

Розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05.2014 року №281/2014-к установлено надбавки за високі досягнення у праці працівникам Апарату Ради у 2014 році згідно з додатком, вирішено вважати такими, що втратили чинність, розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України, зокрема, від 23.01.2014 року №11/2014-к.

В додаток до розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05.2014 року №281/2014-к не було внесено позивача, що свідчить про не встановлення останній надбавки за високі досягнення у праці.

Не погоджуючись із розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05.2014 року №281/2014-к в частині визнання нечинним розпорядження від 23.01.2014 року №11/2014-к та дії щодо запровадження нових умов оплати праці (позбавлення надбавки за високі досягнення в праці) позивач звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Згідно статті 1 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» Рада національної безпеки і оборони України відповідно до Конституції України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що поточне інформаційно - аналітичне та організаційне забезпечення діяльності Ради національної безпеки і оборони України здійснює її апарат, який підпорядковується Секретареві Ради національної безпеки і оборони України. Функції, структура та штатна чисельність апарату Ради національної безпеки і оборони України визначаються Президентом України. Посадові особи апарату Ради національної безпеки і оборони України є державними службовцями.

Апарат Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 1 Положення про Апарат Ради національної безпеки і оборони України, затвердженого Указом Президента України від 14 жовтня 2005 року №1446/2005 є державним органом, який здійснює поточне інформаційно-аналітичне та організаційне забезпечення діяльності Ради національної безпеки і оборони України. Секретар Ради національної безпеки і оборони України відповідно до підпункту 14 пункту 7 вказаного Положення вирішує питання щодо заохочення працівників Апарату Ради, притягнення їх до дисциплінарної відповідальності. Загальне керівництво Апаратом Ради здійснює Секретар Ради національної безпеки і оборони України, якого призначає на посаду та припиняє його повноваження на цій посаді Президент України (пункт 6).

Згідно статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Структура заробітної плати визначена в статті 2 названого Закону, до якої входять:

- Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

- Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

- Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень статті 33 Закону України «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

09 березня 2006 року №268 Кабінетом міністрів України винесено постанову «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», в якому абзаці другому підпункту 1 «в» пункту 2 керівникам органів, зокрема, Секретарю Ради національної безпеки і оборони України як керівнику Апарату Ради національної безпеки і оборони України, у межах затвердженого фонду оплати праці, надано право установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, надбавка за високі досягнення у праці не відноситься до основної заробітної плати, не є обов'язковою, виплата вказаної надбавки є виключним правом, а не обов'язком керівників, а тому не встановлення надбавки за високі досягнення у праці не є зміною істотних умов праці.

Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача, що оскаржуваним розпорядженням змінені істотні умови оплати праці.

Згідно пункту 18 частини першої статті 106 Конституції України Президент України очолює Раду національної безпеки і оборони України.

Також, як було зазначено, в статті 8 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» визначено, що функції, структура та штатна чисельність Апарату Ради національної безпеки і оборони України визначаються Президентом України.

Указом Президента України від 15 квітня 2014 року №406/2014 «Питання Апарату Ради національної безпеки і оборони України» затверджено граничну чисельність працівників Апарату Ради, якою передбачене функціонування в Апараті Ради замість юридичного відділу - юридичного сектору.

Розпорядженням Секретаря Ради від 23 квітня 2014 року №6/2014, зокрема, утворено робочу групу з питань вивільнення працівників Апарату Ради, що підлягають скороченню, та штатної розстановки тих працівників, які залишаються (далі - робоча група).

05.05.2014 року позивача попереджено про наступне вивільнення та запропоновано продовжити роботу в Апараті Ради на іншій посаді, що відповідала її кваліфікації та досвіду роботи, проте, вона відмовилася від переведення на запропоновану посаду державного експерта юридичного сектору у новій структурі Апарату Ради.

Пунктом 2.1 Положення про встановлення та виплату надбавок і доплат, преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Апарату Ради національної безпеки і оборони України, затвердженого розпорядженням Секретаря Ради від 21.06.2011 року №65/2011, визначено, що встановлення надбавки за високі досягнення у праці або надбавки за виконання особливо важливої роботи працівникам Апарату Ради здійснюється з урахуванням обсягу функцій, що ними виконуються, та особистого внеску кожного працівника в загальні результати роботи структурного підрозділу та Апарату Ради в цілому (далі Положення №65/2011).

Відповідно до довідки про кількість опрацьованих документів в Апараті Ради від 05.12.2014 року №2036/11-5-1 позивачем у період з 05.05.2014 року по 07.07.2014 року не опрацьовано жодного документу.

Разом з тим, доказів, що позивач виконувала роботу, за яку відповідно до Положення №65/2011 передбачено встановлення надбавки за високі досягнення у праці, останньою не надано.

Протоколом засідання робочої групи з питань вивільнення працівників Апарату РНБО України, що підлягають вивільненню, та штатної розстановки тих працівників, які залишаються, створеної згідно розпорядженням Секретаря Ради від 23.04.2014 року №6 «Про утворення робочої групи» ухвалено підтримати проект розпорядження Секретаря Ради про нарахування у 2014 році надбавок за високі досягнення у праці працівникам Апарату Ради, в списку якого відсутня позивач.

Враховуючи, наведене, колегія суддів вважає, що розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05.2014 року №281/2014-к в частині визнання нечинним розпорядження від 23.01.2014 року №11/2014-к та дії щодо запровадження нових умов оплати праці (позбавлення надбавки за високі досягнення в праці) є правомірними, відповідно суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 30.03.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Оксененко О.М.

Федотов І.В.