Справа № 2а-4356/11/1370
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2011-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2011 р. № 2а-4356/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп'як О.О.

при секретарі судового засідання Денькович Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача -Іванців Р.Б.(довіреність від 01.03.2010 року)

від відповідача -Людкевич Р.Я. (довіреність від 30.09.2010 року № 12116/10/10-010)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом

КП "Дрогобичтеплоенерго"
до Державна податкова інспекція у Дрогобицькому районі Львівської області
про про скасування податкового повідомлення-рішення ,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго»звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області про скасування податкового повідомлення - рішення від 01.04.2011 року № .

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем було винесено податкове повідомлення -рішення у зв'язку з порушенням позивачем п.п. 3.2.7 п. 3.2 ст.3, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.2, п.п. 7.4.3, п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(в редакції, що діяла протягом 2009 року). Дане порушення полягає у тому, що позивач протягом вересня, жовтня та грудня 2009 року одержував субвенції на покриття різниці в тарифах на теплову енергію, що виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та тарифам, затвердженим органам державної влади чи органам місцевого самоврядування. У даному періоді при здійсненні позивачем господарської діяльності позивач оплатив газ, електроенергію, пальне, які використовуються для вироблення та постачання теплової енергії, тобто для проведення оподатковуваних операцій. У вартість газу, електроенергії, пального включалося ПДВ яке сплачувалося позивачем при придбанні даних товарно -матеріальних цінностей. У зв'язку із сплатою такого ПДВ позивач одержував від продавців відповідні податкові накладні та формував відповіднийй кредит. Жодних претензій відповідача до податкових накладних в акті перевірки від 15.03.2011 року не було зазначено. У той же час відповідач вважає, що внаслідок отриманих субвенцій, позивачу не слід було відносити до складу податкового кредиту всю суму сплаченого ПДВ при придбанні товарно -матеріальних цінностей, оскільки позивачем використанні, придбані товарно -матеріальні цінності були частково використані в неоподатковуваних операціях (тобто, в отриманні субвенцій).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву від 08.06.2011 р. № 7854/10/10-010, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 12 липня 2011 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області (далі - відповідач) проведено документальну планову виїзну перевірку КП «Дрогобичтеплоенерго» (далі - позивач) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2009 року по 30.09.2010 року валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 року по 30.09.2010 року за результатами якої складено акт від 15.03.2011 року № 168/23-1/05445563 (далі -акт перевірки).

Державною податковою інспекцією у Дрогобицькому районі Львівської області на підставі встановлених в акті перевірки порушень винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2011 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за ПДВ на загальну суму 638029 грн., у тому числі за основним платежем 510423 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 127606 грн.

Як вбачається з акта перевірки, за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем:

1) п.п. 1.22.2 п. 1.22 п. 1.25 ст.1, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 п. 5.9 ст. 5 п.п. 8.3.1 п. 8.3, п.п. 8.6.1 п. 8.6.1, п. 8.6 ст. 8 та п.11.3.1 п. 11.3 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства»від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.97 р. № 283/97-ВР (змінами та доповненнями) та вимог п.1 розділу ІІ «Перехідні положення»«Закону України від 01.07.04 р. № 1957 «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»занижено суму податку на прибуток в розмірі 74439 грн., у тому числі 2009 р. -64787 грн., в т.ч. поквартально: 2 квартал 2009 р (відповідний звітний період півріччя 2009 р. термін сплати 19.08.09) в сумі 11299 грн., 3 квартал 2009 р (відповідний звітний період 3 квартали 2009 р. термін сплати 19.11.09) в сумі 3114 грн., 4 квартал 2009 р (відповідний звітний період 2009 р. термін сплати 19.02.10) в сумі 50374 грн.; 2010 р. -9652 грн., в т.ч. поквартально: 1 квартал 2010 р (термін сплати 20.05.10) в сумі 3326 грн., 2 квартал 2010 р (відповідний звітний період півріччя 2010 р термін сплати 19.08.10) в сумі 3217 грн., 3 квартал 2010 р (відповідний звітний період 3 квартали 2010 р термін сплати 19.11.10) в сумі 3109 грн.

2) п.п. 3.1.1. п. 3.1, п.п. 3.2.7 п. 3.2 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.4.1 п.п. 7.4.2, п.п. 7.4.3, п. 7.4 ст. 7, п. 11.11 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР із змінами та доповненнями п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість»затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97 р . № 166 та зареєстрованого в Мінюсті України 09.07.1997 року за № 250/2054 «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання» підприємством занижено податок на додану вартість в сумі 510423 грн., за 2009 рік в сумі 510423 грн., в т.ч. за вересень 2009 р. (термін сплати 30.10.2009) в сумі 26179 грн., жовтень 2009 р. ((термін сплати 30.11.2009) в сумі 419705 грн., грудень 2009 р. ((термін сплати 01.02.2010) в сумі 64539 грн.

3) п.п. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9, п. 19.2 «а»ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.03 р. № 889- ІV із наступними змінами і доповненнями, підприємством не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб за січень 2010 року на загальну суму 862, 50 грн.

В акті перевірки зазначено (стор. 21): «Перевіркою відображених у рядку 10.1-16.3 Декларації з податку на додану вартість показників за період з 01.04.09 по 30.09.10 у загальній сумі 4207502 грн., встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з придбання природного газу та його транспортування, електроенергії, пального з метою виробництва та реалізації теплової енергії».

В акті перевірки зазначено (стор. 22): «КП «Дрогобичтеплоенерго»за перевірений період отримувало субвенції з державного бюджету на покриття різниці в тарифах на теплову енергію за 1998 р та 2008 р, у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам для населення, затверджених органами місцевого самоврядування, які призначено для погашення заборгованості за газ та штрафних санкцій за несвоєчасні розрахунки за газ попередніх періодів, а саме в вересні місяці 2009 року 2765971, 53 грн., в жовтні місяці 2009 року 1262079 грн. та в грудні 2009 року 1065389, 09 грн., які згідно п.п. 3.2.7 п. 3.2 ст. 3 від 03.04.1997 № 168/97 -ВР Закону України «Про податок на додану вартість»(зі змінами та доповненнями) не є об'єктами оподаткування.

Згідно матеріалів справи вбачається, що позивачем було проведено розрахунки на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 193: № 424/193 від 19.08.2009 р.; № 820/193 від 17.11.2009р.; № 823/193 від 17.11.2009р.; № 825/193 від 17.11.2009 р.; № 819/193 від 17.11.2009 р.; № 1177/193 від 22.12.2009 р., № 1185/193 від 22.12.2009 р.; № 423/193 від 19.08.2009 р.

Всі отримані кошти згідно платіжних доручень № № 1769, 1768 від 28.12.2009 р., № 1191 від 17.09.2009 р., № 1336 від 14.10.2009 р., були перераховані ДК «Газ України»за отриманий природний газ в 2009 році.

Згідно п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97 -ВР від 03.04.1997 р. із змінами та доповненнями податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

На відміну від цього загального правила в нормах пп.7.4.2-7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону перелічені випадки, коли фактично сплачені платником податку у складі вартості товарів (послуг) суми ПДВ не підлягають включенню до складу податкового кредиту, а саме:

- якщо платник податку придбаває (виготовляє) товари (послуги) та основні фонди, які призначаються для їх використання в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 та пунктом 11.44 статті 11 цього Закону, то суми податку, сплачені у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включаються до складу податкового кредиту такого платника (підпункт 7.4.2);

- у разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду (підпункт 7.4.3);

- якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту (підпункт 7.4.4).

Отже, для визначення наявності чи відсутності у платника податку на додану вартість права віднести до податкового кредиту певну суму ПДВ сплачену (нараховану) у зв'язку із придбанням товарів (послуг), необхідно встановити, чи мав платник податку на меті їх подальше використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

В свою чергу, під поставкою товарів за правилами ст.1 п. 1.4 Закону розуміються будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Придбані позивачем товарно -матеріальні цінності, використані ним в оподатковуваних операціях з поставки теплової енергії та надання послуг з теплопостачання.

Суд також враховує, що відповідно до норми ст.3 п.3.2 пп.3.2.7 Закону, на яку посилається відповідач, визначено, що не є об'єктом оподаткування ПДВ операції з виплат у грошовій формі зарплати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або ПФУ чи фондів загальнообов'язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач не здійснював перелічених виплат, а навпаки отримував кошти. При цьому ці кошти були отримані не як субсидія, дотація та інші перелічені вище виплати, а як субвенція, що має окремий правовий статус.

За таких умов позивач не мав можливості і не повинен був заповнювати рядок 3 податкової декларації з податку на додану вартість (Операції, що не є об'єктом оподаткування (п. 3.2 ст. 3 Закону)». В цьому рядку підлягає наданню інформація тільки щодо тих операцій, які передбачені у відповідних підпунктах ст. 3 п.3.2 Закону України «Про податок на додану вартість». Матеріали справи не підтверджують наявність таких операцій у позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2011 р. є протиправними та підлягає скасуванню, а отже позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Судові витрати у вигляді судового збору (3,40 грн.), відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення -рішення винесене ДПІ в Дрогобицькому районі Львівської області № від 01.04.2011 року.

3. Стягнути з Державного Бюджету України на користь Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» (адреса: 82100, м. Дрогобич, вул. Індустріальна,1 А) 3 (три) гривні 40 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України:

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна