Справа № 2а-3915/11/1370
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2011-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2011 р. № 2а-3915/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп'як О.О.

при секретарі судового засідання Денькович Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача -Кузан Р.І.

від відповідача -1 - Яцук Г.М.

від відповідача -2 - Палій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом

ВАТ "Миколаївцемент"
до Державна податкова інспекція у Миколаївському районі Львівської області Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великиими платниками податків у м.Львові
про про скасування податкового повідомлення-рішення ,
в с т а н о в и в :

Відкрите акціонерне товариство «Миколаївцемент»звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Миколаївському районі Львівської області, Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Львові про скасування податкових повідомлень - рішень від 22.10.2010 року №/0, №/0, №/0, від 31.12.2010 року №/1, №/1, №/1, від 25.03.2011 року №/5425, №/5426.

Ухвалою від 01.04.2011 року відкрито провадження у справі.

Позивач вказує на те, що ним своєчасно, у встановлені строки, в повному розмірі сплачувались суми самостійно узгоджених податкових зобов'язань. Однак, податковим органом суми, сплачені ними в погашення поточних сум узгоджених податкових зобов'язань неправомірно відносились у погашення податкового боргу за попередні періоди, в наслідок чого ним неправомірно зроблено висновки про несвоєчасність сплати ними сум податкового зобов'язання та застосовано штрафні санкції. Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на положення п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року №22, відповідно до якого вважає, що право визначати призначення платежу належить виключно платнику, тому суми податкових зобов'язань з урахуванням п.16.5.2 Закону 2181 слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань, визначених платником податку. Стосовно тверджень податкового органу про наявність несплаченої суми узгодженого податкового зобов'язання, що вникло на підставі «рішення Господарського апеляційного суду №5935/10 від 12.10.2009 року», то позивач вказує на помилковість таких, оскільки відсутній такий суд як Господарський апеляційний суд та такі спростовуються ухвалою Львівського окружного адміністративного суду у справі №2а-6882/09/1370 від 27.10.2009 року, що свідчить про те, що суми податкового зобов'язання, визначені податковим органом згідно податкового повідомлення -рішення №/3 від 23.09.2007 року не є узгодженими, оскільки рішення у вказаній справі ще не винесено. Тому позивач не погоджується з вказаними податковими повідомленнями -рішеннями та вважає їх такими, що винесені всупереч вимогам законодавства України та такими, що ґрунтуються на висновках, які не відповідають дійсним обставинам.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити.

Позиція відповідача 1- ДПІ в Миколаївському районі Львівської області викладена у письмових запереченнях на позов від 15.04.2011 року №4395/10/10-007 (а.с.40-45, 190-192)та обґрунтовується положеннями Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Порядком оформлення результатів невиїзних документальних,виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА 10.08.2005 року №327. Щодо невірно вказаної назви суду у розрахунку штрафних санкцій зазначає, що це є механічною помилкою, яка не спричинила винесення неправомірного акта. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2009 року у справі №22а-8524/08/9104 (28/285А) задоволено апеляційну скаргу ДПІ у Миколаївському районі Львівської області та скасовано постанову Господарського суду Львівської області від 03.04.2009 року. Вказує, що предметом розгляду справи були податкові повідомлення -рішення від 19.02.2007 року №/0, від 26.04.2007 року №/1 та від 07.06.2007 року №/2, прийняті на підставі акта перевірки від 09.02.2007 року №140/23-2/00293025 та за наслідками адміністративного оскарження. Попри це ними не заперечується, що на підставі того ж акта та за наслідками адміністративного оскарження ними винесено податкове повідомлення -рішення від 23.08.2007 року №/3, яке не входило до предмету розгляду цієї справи. Вказують, що за результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення -рішення від 19.02.2007 року №/0 не змінювалось, а рішення за наслідками адміністративного оскарження виносились з метою доведення граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні, при цьому через дріб проставляється номер скарги, щодо якої воно винесене. Покликаються на ст. 72, 254 КАС України та пп. «в»п.2.10 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України №253 від 21.06.2001 року, лист ВАС України №1275/10/13-09 від 28.09.2009 року, Наказ ДПА України від 03.09.2001 року №342 «Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів, що надходять до бюджетів та державних цільових фондів».

Представник відповідача1 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов, просять відмовити у задволенні позову у повному обсязі.

Позиція відповідача 2 -Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Львові викладена у письмових запереченнях на позов від 07.06.2011 року №11282/10-010/612 (а.с.92-93) та обґрунтовується нормами п.5.1, 5.3.1 ст.5, ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.4.1, 4.3 Інструкції про порядок проведення органами ДПС оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДПС, затв. Наказом ДПА України від 18.07.2005 року №276.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 11 жовтня 2011 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Працівниками ДПІ в Миколаївському районі Львівської області проведено перевірку ВАТ «Миколаївцемент»з питань дотримання вимог пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за період з 04.12.2009 року по 28.09.2010 року, за результатами якої складено акт від 11.10.2010 року №999/150/00293025 (далі -акт перевірки №1).

Як вбачається з акта перевірки №1, перевіркою встановлено несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість чим порушено пп.5.3.1 п.5.3. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та ст..9 Закону України «Про систему оподаткування», а саме із затримкою: до 30 календарних днів в сумі 1265328 грн., від 31 до 90 календарних днів в сумі 224079,69 грн., що є більшою 90 календарних днів в сумі 846354 грн.

На підставі акта перевірки №1 ДПІ в Миколаївському районі Львівської області винесено податкові повідомлення -рішення:

- від 22.10.2010 року №/0, яким на підставі п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за затримку на 237 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання ВАТ «Миколаївцемент» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 423177 грн. за платежем податок на додану вартість;

- від 22.10.2010 року №/0, яким на підставі п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за затримку на 60 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання ВАТ «Миколаївцемент»зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 44815,93 грн. за платежем податок на додану вартість;

- від 22.10.2010 року №/0, яким на підставі п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за затримку на 25 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання ВАТ «Миколаївцемент»зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 126532,80 грн. за платежем податок на додану вартість.

За наслідками адміністративного оскарження, вказані податкові повідомлення -рішення залишені без змін, а скаргу без задоволення та винесено податкові повідомлення -рішення від 31.12.2010 року №/1, №/1, №/1.

Як вбачається з додатку до акта перевірки №1 «Розрахунок штрафних санкцій»(а.с.15) до позивача застосовано: штрафні санкції в розмірі 50% за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 846354 грн., що виникли на підставі рішення Господарського апеляційного суду у справі №5935/10 від 12.10.2009 року (727211 грн.) та поданої декларації №30193 від 16.12.2009 року (119143 грн.); штрафні санкції в розмірі 20% за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 224079,69 грн., що виникли на підставі декларації №16353 від 20.07.2010 року; штрафні санкції в розмірі 10% за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 1265328 грн., що виникли на підставі рішення Господарського апеляційного суду у справі №5935/10 від 12.10.2009 року (119143грн.) та поданої декларації №16353 від 20.07.2010 року (1146185 грн.).

Працівниками Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові проведено перевірку ВАТ «Миколаївцемент»щодо своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету, за результатами якої складено акт від 16.03.2011 року №3/08-01/00293025 (далі -акт перевірки №2).

Як вбачається з акта перевірки №2, перевіркою встановлено порушення пп.5.3.1 п.5.3. ст..5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та п.57.1 ст.57 розділу ІІ Податкового кодексу України, внаслідок несвоєчасної сплати суми самостійно визначеного податкового зобов'язання протягом граничних строків., а саме:

- податковий борг в сумі 219109,44 грн.,що виник станом на 01.10.2010 року (на підставі податкової декларації з податку на додану вартість №4892 від 28.10.2010 року) погашено з затримкою у 28 дні;

- податковий борг в сумі 19821 грн., що виник станом на 02.11.2010 року (на підставі податкової декларації з податку на додану вартість №5101 від 18.11.2010 року) погашено з затримкою у 17 дні;

- податковий борг в сумі 78004,90 грн.,що виник станом на 02.11.2010 року (на підставі податкової декларації з податку на додану вартість №5100 від 18.11.2010 року) погашено з затримкою у 17 дні;

- податковий борг в сумі 137514,70 грн.,що виник станом на 02.11.2010 року (на підставі податкової декларації з податку на додану вартість №5604 від 30.12.2010 року) погашено з затримкою у 59 дні;

- податковий борг в сумі 18877,00 грн.,що виник станом на 25.11.2010 року (на підставі податкової декларації з податку на додану вартість №5604 від 30.12.2010 року) погашено з затримкою у 36 дні;

- податковий борг в сумі 74320,00 грн.,що виник станом на 25.11.2010 року (на підставі податкової декларації з податку на додану вартість №5604 від 30.12.2010 року) погашено з затримкою у 36 дні;

- податковий борг в сумі 229891,20 грн.,що виник станом на 31.12.2010 року (на підставі декларації № від 20.01.2011 року) погашено з затримкою у 21 дні.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення -рішення прийняті відповідачем з підстав несвоєчасного погашення позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання, що виникло на підставі податкових декларацій з податку на додану вартість (в тому числі уточнюючого розрахунку) №30193 від 16.12.2009 року (за листопад 2011 року), №16353 від 20.07.2010 року (за червень 2010 року), №22278 від 20.09.2010 року (серпень 2010 року), №26163 від 19.10.2010 року, №31097 від 24.11.2010 року, №31098 від 24.11.2010 року, №32282 від 20.12.2010 року а також рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2009 року у справі №22а-8524/08/9104, яке надійшло до ДПІ в Миколаївському районі Львівської області 02.11.2009 року за вх. №5935/10.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано податковому органу 16.12.2009 року податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період листопад 2009 року (вх..№30193), якою задекларовано податкове зобов'язання в розмірі 119143 грн.

Вказане податкове зобов'язання позивачем погашено своєчасно 28.12.2009 року, що підтверджується копією платіжного доручення №5903 від 28.12.2009 року, у якому позивачем визначено призначення платежу: ПДВ за листопад 2009 року (а.с.129).

20.12.2010 року позивачем подано податковому органу податкову декларацію з податку на додану вартість (за звітний період листопад 2010 року та виправлення помилки за жовтень 2010 року) (вх..№30193), якою задекларовано податкове зобов'язання за листопад 2010 року в сумі 3807900 грн. та штраф 8838 грн.

Вказане податкове зобов'язання позивачем погашено своєчасно 30.12.2010 року, що підтверджується копією платіжних доручень №5604 від 30.12.2010 року у якому позивачем вказано призначення платежу ПДВ по декларації за листопад 2010 року та №5603 від 30.12.2010 року в якому позивачем вказано призначення платежу штраф по декларації за листопад 2010 року (а.с.143-144).

24.11.2010 року позивачем подано податковому органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (у звітному періоді листопад 2010 року за липень 2010 року) (вх. 31098), яким задекларовано податкове зобов'язання в сумі 74320 грн. та штраф 3716 грн.

Вказане податкове зобов'язання позивачем погашено своєчасно 18.11.2010 року, що підтверджується копією платіжного доручення №5100 від 18.11.2010 року у якому позивачем вказано призначення платежу ПДВ по уточненій декларації за липень 2010 року в т.ч. штраф 3716 грн. (а.с.147).

24.11.2010 року позивачем подано податковому органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (у звітному періоді листопад 2010 року за червень 2010 року) (вх. 31097), яким задекларовано податкове зобов'язання в сумі 18877 грн. та штраф 944 грн.

Вказане податкове зобов'язання позивачем погашено своєчасно 18.11.2010 року, що підтверджується копією платіжного доручення №5101 від 18.11.2010 року у якому позивачем вказано призначення платежу ПДВ по уточненій декларації за червень 2010 року в т.ч. штраф 944 грн. (а.с.150).

19.10.2010 року позивачем подано податковому органу податкову декларацію з податку на додану вартість (за звітний період вересень 2010 року) (вх..№26163), якою задекларовано податкове зобов'язання за вересень 2010 року в сумі 1702949 грн.

Крім того, 29.09.2010 року позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (у звітному періоді вересень 2010 року за березень 2010 року), яким зменшено суму, що підлягала зарахуванню до складу податкового періоду наступного податкового періоду на суму 14668 грн.

Вказане податкове зобов'язання позивачем погашено своєчасно 28.10.2010 року, що підтверджується копією платіжного доручення №4892 від 28.10.2010 року, у якому позивачем визначено призначення платежу: ПДВ по декларації за вересень 2010 року (а.с.159) та копією платіжного доручення №4300 від 23.09.2010 року, у якому позивачем визначено призначення платежу ПДВ по уточненій декларації за березень 2010 року (а.с.162).

20.09.2010 року позивачем подано податковому органу податкову декларацію з податку на додану вартість (за звітний період серпень 2010 року) (вх. №22278), якою задекларовано податкове зобов'язання за серпень 2010 року в сумі 5790023 грн.

Вказане податкове зобов'язання позивачем погашено своєчасно 28.09.2010 року, що підтверджується копіями платіжних доручень №4413 від 28.09.2010 року та №4417 від 28.09.2010 року у яких позивачем визначено призначення платежу ПДВ за серпень 2010 року (а.с.167 -168).

20.07.2010 року позивачем подано податковому органу декларацію з податку на додану вартість за звітний період червень 2010 року (вх. №16353), якою задекларовано податкове зобов'язання за червень 2010 року в сумі 2814535 грн.

Вказане податкове зобов'язання позивачем погашено своєчасно 29.07.2010 року, що підтверджується копією платіжного доручення №3304 від 29.07.2010 року, у якому позивачем визначено призначення платежу ПДВ за червень 2010 року (а.с.177).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" із змінами і доповненнми (далі -Закон -2181) податкове зобов'язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" із змінами і доповненнями, платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Виходячи зі змісту пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, та зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації. У разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування.

Як визначено підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону 2181, джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Згідно із пунктом 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 25.03.2004 р. за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.5 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

З наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Законом 2181, який є спеціальним законом з питань оподаткування і який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.1. статті 7 Закону, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин, самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним. Тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону 2181 слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документу із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Покликання представників відповідачів на облікові картки платника податку не беруться судом до уваги, оскільки такі не є доказом у справі, за допомогою якого відповідно до закону має встановлюватись наявність порушення податкового законодавства та розмір податкового боргу.

Відповідачем подано копію постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2009 року у справі №22а-8524/08/9104, винесеної за результатами розгляду апеляційної скарги ДПІ в Миколаївському районі Львівської області на постанову Господарського суду Львівської області від 03.04.2008 року у адміністративній справі №28/285А/5015 за позовом ВАТ «Миколаївцемент»до ДПІ в Миколаївському районі Львівської області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень -рішень №/0 від 19.02.2007 року, №/1 від 26.04.2007 року, №/2 від 07.06.2007 року. Вказаним рішенням апеляційну скаргу ДПІ у Миколаївському районі Львівської області задоволено, Постанову Господарського суду Львівської області від 03.04.2008 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що податковим органом за наслідками адміністративного оскарження крім податкових повідомлень -рішень №/1 від 26.04.2007 року, №/2 від 07.06.2007 року також було винесено останнє податкове повідомлення -рішення за наслідками адміністративного оскарження від 23.09.2007 року №/3.

Однак, як вбачається з копії ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2009 року у справі №6882/09/1370 та копії ухвали від 12.01.2010 року про зупинення провадження у вказаній справі, розгляд справи щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення -рішення від 23.09.2007 року №/3 не завершений, рішення не прийнято.

Відповідно до п.5.3 Наказу Державної податкової адміністрації від 21.06.2001 № 253 "Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій" із змінами і доповненнями, у разі подання платником податків скарги щодо визначеного в податковому повідомленні податкового зобов'язання з дотриманням вимог Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 11.12.96 N 29 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18.12.96 за N 723/1748 (в редакції наказу від 02.03.2001 N 82) із змінами та доповненнями, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення, у день отримання скарги (інформації про подання повторної скарги) уносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень. Після закінчення розгляду скарги структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення, підшиває другий примірник вмотивованого рішення за скаргою платника податків, у тому числі рішення про продовження терміну розгляду скарги, або рішення про податковий компроміс до справи платника податків поряд з корінцем податкового повідомлення, що оскаржувалось, та у разі часткового скасування раніше прийнятого рішення про нарахування суми податкового зобов'язання складає та направляє платнику податків згідно із зазначеним Порядком нове податкове повідомлення, при цьому раніше надіслане податкове повідомлення вважається відкликаним. З метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні (у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається), податковим органом складається та надсилається (вручається) платнику податків податкове повідомлення, яке має номер первинного податкового повідомлення, при цьому через дріб проставляється номер скарги, щодо якої воно складене (1 - для першої, 2 - для другої тощо), крім того, таке податкове повідомлення містить новий граничний термін сплати податкового зобов'язання. У разі надходження до податкового органу ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума податкового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунку платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься до закінчення процедури судового оскарження (на умовах апеляційного узгодження).

Відповідно до п.5.5 вказаного Наказу, після закінчення процедури адміністративного та/або судового оскарження (на умовах апеляційного узгодження) суми узгоджених податкових зобов'язань в автоматичному режимі переносяться з реєстру податкових повідомлень (окремого реєстру, передбаченого останнім абзацом пункту 5.4) та нараховуються датою останнього дня граничного строку сплати до карток особових рахунків платників податків, які ведуться в органах державної податкової служби згідно з Інструкцією про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 03.09.2001 N 342 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.10.2001 за N 887/6078.

Відповідно до п.5.2 Закону 2181, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Остаточне рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене у судовому порядку.

Процедура адміністративного оскарження здійснюється тим контролюючим органом, який надіслав платнику податків податкове повідомлення, відповідно до своєї компетенції, визначеної цим Законом.

Заява, подана із дотриманням строків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, зупиняє виконання платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні, на строк від дня подання такої заяви до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума податкового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Таким чином, оскільки процедура судового оскарження податкового повідомлення -рішення від 23.09.2007 року №/3 не завершена, податкове зобов'язання вважається неузгодженим, а відтак відсутні підстави у податкового органу для нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату вказаних податкових зобов'язань.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами факту несвоєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання.

Враховуючи наведене, перевіривши обставини передбачені ч.3 ст.2 КАС України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ДПІ у Миколаївському районі Львівської області від 22.10.2010 року №/0, №/0, №/0 та від 31.12.2010 року №/1, №/1, №/1 та податкових повідомлень -рішень винесених Спеціалізованою ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Львові від 25.03.2011 року №/5425 та №/5426 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору (3,40 грн.), відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення -рішення, винесені ДПІ в Миколаївському районі Львівської області від 22.10.2010 року №/0, №/0, №/0 та від 31.12.2010 року №/1, №/1, №/1.

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення -рішення, винесені Спеціалізованою ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Львові від 25.03.2011 року №/5425 та №/5426.

4. Стягнути з Державного Бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Миколаївцемент»(адреса: 81600, Львівська область, Миколаївський район, м. Миколаїв, вул. Стрийське шоссе 1, ) 3,40 грн. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна

З оригіналом згідно

Суддя Карп'як Оксана Орестівна