Справа № 2а-1426/09/1970
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Київ К/9991/23787/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Малого підприємства «Альфа» до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області про визнання нечинними рішень, за касаційною скаргою Малого підприємства "Альфа" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2011 року Мале підприємство «Альфа» (далі - Підприємство) звернулося з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі Тернопільської області (далі - УПФ), у якому просило визнати нечинними рішення №№ 41, 42, 43 від 7 березня 2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у період 2004-2008 років.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2009 року позов задоволено частково, скасовано спірні рішення УПФ щодо застосування фінансових санкцій та пені. В решті позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано і в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Підприємство, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить його рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що фінансові санкції, які застосовуються до платників страхових внесків, є адміністративно-господарськими, і їх застосування з порушенням шестимісячного строку є необґрунтованим у розумінні статті 250 Господарського кодексу України.

Справа № К/9991/23787/12
Головуючий у першій інстанції - Кисильова О.Й.
Доповідач у касаційній інстанції - Мойсюк М.І.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи в задоволенні позовних вимог апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що згідно з Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) позивач несе обов'язок зі сплати спірних внесків. При цьому суд правильно виходив, що до спірних правовідносин не може бути застосовані положення статті 250 Господарського кодексу України у частині строків застосування адміністративно-господарських санкцій.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 20 закону №1058-IV встановлено порядок обчислення та сплати страхових внесків.

Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду (частина 6 цієї статті).

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (частина 10 тієї самої статті).

На час прийняття спірного рішення про застосування вказаних санкцій набув чинності Закон №2464-УІ.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Оскільки строки стягнення не є предметом регулювання Закону №1058-IV, то частина 15 статті 106 цього Закону в контексті положень частини 14 цієї ж статті треба розуміти як непоширення строків давності не лише на стягнення недоїмки, пені та штрафів в судовому порядку, а й на прийняття рішення органу ПФУ про їх застосування.

Таким чином, вирішуючи спір сторін слід надати перевагу спеціальній нормі, у даному випадку - частині 15 статті 106 Закону №1058-IV, а не статті 250 Господарського кодексу України, норми якої є загальними щодо спірних правовідносин.

Виходячи з наведеного, рішення апеляційного суду відповідає дійсним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права, судовій практиці. Доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Малого підприємства «Альфа» відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

О.П. Стародуб