Справа № 2а-13761/11/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Справа № 9104/79027/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2012 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс-Електромонтаж» до державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Артіс-Електромонтаж» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 2/1/23- 2/20053 від 02.07.2007 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2012 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова № 2/1/23- 2/20053 від 02.07.2007 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з'ясовано обставин справи, а постанова винесена з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ДПІ у Залізничному районі м. Львова проведена виїзна планова документальна перевірка ТзОВ «Артіс-Електромонтаж» з питань дотримання вимог чинного податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2003 р. по 30.06.2006 р., за результатами якої складено акт від 10.10.2006 р. №286/23- 0/30583813, в якому зафіксовано взаєморозрахунки позивача з ТзОВ «Авангард» , ТзОВ ТФ «Сфера» та з ТзОВ «Мосфет-Трейд» і на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/23-2/9709 від 27.03.2007 р. про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 157216,36 грн., в тому числі: за основним платежем 104810.9 І грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 52405,45 грн.

ТзОВ «Артіс-Електромонтаж» включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 104810,91 грн. за придбанні ТМЦ та відображено в податкових деклараціях по податку на додану вартість за липень 2005 р., серпень 2005 р., вересень 2005 р., грудень 2005 р., згідно відповідних податкових накладних, отриманих від вище згаданих контрагентів та відображено в Реєстрі обліку придбання товарів (робіт, послуг). Розрахунки за отримані товари товариством проводились у безготівковій формі, згідно банківських виписок, заборгованість відсутня.

В ході проведення планової перевірки ДПІ у Залізничному районі м. Львова було направлено листи-запити до ДПІ у Солом'янському районі м. Києва №29227/23-0 від 05.10.2006 р. про проведення перевірки ТзОВ «Авангард» з питань взаємовідносин з ТзОВ «Артіс-Електромонтаж», аналогічно №29229/23-0 від 05.10.2006 р. про проведення перевірки ТзОВ «Мосфст-Трейд» та №28495/23-0 від 28.09.2006 р. про проведення перевірки ТзОВ ТФ «Сфера».

За результатами отриманих відповідей від ДПІ у Солом'янському районі м. Києва (від 12.10.2006 р. №1095 1/7/16-201, від 1 1.10.2006 р. №10936/7/16-201 та від 13.10.2006 р. №1842/23-0) встановлено, що на підставі акту №2114 від 30.05.2006 р. та відповідно до п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ТзОВ «БП «Авангард» з моменту внесення його в реєстр платників ПДВ, підприємством не задекларовано та не сплачено податкове зобов'язання з ПДВ за періоди 07-09.05р., підприємство за юридичною адресою відсутнє. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2006 р. №2-2632/2006 визнано недійсними статут товариства з моменту його реєстрації з 04.05.2005 р. Підставою для визнання недійсними установчих документів ТзОВ «Багатопрофільне підприємство «Авангард» послужив той факт, що підприємство було створено не відомими особами, з порушенням вимог чинного законодавства, особа, яка зазначена як засновник товариства не створював його, не підписував установчих та бухгалтерських документів. За місцем реєстрації підприємство відсутнє.

Встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва факти свідчать про те, що у господарських операціях з ПП ОСОБА_1, від Імені ТзОВ «Багатопрофільне підприємство «Авангард» на стороні продавця діяла особа - ОСОБА_2, яка не мала законних повноважень на здійснення таких операцій.

ТзОВ «МоСфет-Трейд» до ДПІ останній звіт був поданий за травень 2006 р. з нульовими показниками, а відтак не задекларовано та не сплачено ПДВ до бюджету. На підставі акту №6 від 03.08.2006 р. та відповідно до п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість з моменту внесення його в реєстр платників. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.06.2006 р. №2-1704/2006 визнано недійсними статут ТзОВ «Мосфет-Трейд» з моменту його реєстрації - з 24.05.2005 р.

ТзОВ «Торгівельна фірма «Сфера» податкову звітність з податку на прибуток та податку на додану вартість в період здійснення спірних господарських взаємовідносин до податкового органу не подавала, а відтак не задекларовано та не сплачено ПДВ до бюджету. На підставі акту №2772 від 26.07.2006 р. та п.9.6 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість з моменту внесення його в реєстр платників. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21.01.2006 р. визнано недійсним статут ТзОВ ТФ «Сфера» з моменту його реєстрації - з 30.06.2005р.

Підставою для визнання недійсними установчих документів ТзОВ «Торгівельна фірма «Сфера» послужив той факт, що засновники ТзОВ «Торгівельна фірма «Сфера» не мають ніякого відношення до створення, реєстрації та діяльності підприємства, ніякої господарської діяльності не вели, управління підприємством здійснюється невідомими особами. Юридична адреса не відповідає дійсності. Статут підприємства містить не достовірні відомості щодо засновників та власників підприємства, а також створені умови для здійснення сторонніми особами діяльності поза державним контролем.

Згідно з п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Згідно п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 вказаного Закону датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку. Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 цього ж Закону визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, вказана норма крім обов'язкових підстав виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість, передбачає обов'язкову наявність ще й такої підстави, як сплата платником податку у звітному періоді відповідних сум податку. Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 даного Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків: або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів(робіт, послуг).

Підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 ст.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податки на доходи фізичних осіб, дивіденди, репатріацію, додану вартість, акцизні збори, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені. Таким чином, несплачений позивачем податок на додану вартість внаслідок неправомірного формування податкового кредиту є дохідною частиною державного бюджету, власністю держави.

Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, при формуванні даних податкового обліку позивач не повинен враховувати первинні документи, які вказують на проведення господарських операції з згаданими контрагентами, оскільки ці документи є недостовірними у зв'язку із нікчемністю правочину, що укладався між позивачем та вказаним СГД. При цьому, підтвердженням нікчемності правочинів, що були укладені між ТзОВ «Артіс-Електромонтаж» та ТзОВ «Авангард», ТзОВ ТФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет-Трейд» є як неправомірне одержання підприємством, що перевірялося права на фінансову вигоду шляхом надмірного формування податкового кредиту та у зв'язку із несплатою його контрагентами податку до бюджету, так і приховання від оподаткування доходу.

Крім вище викладеного, апелянт зазначає, що вироком Київського районного суду м. Донецька від 19.01.2006 р. по кримінальній справі №80-1667 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 205 ч. 1 КК України громадян: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вказаним вироком встановлено, що вище зазначені громадяни за попередньою змовою разом з іншими, невстановленими в ході досудового слідства особами, в період з квітня по 26.10.2005 р. використовували ТзОВ «ЮВТ» для прикриття незаконної діяльності по переводу безготівкових коштів в готівкові, що надійшли від різних підприємств на розрахунковий рахунок, відкритий в Калінінській філії «Банк перспектива». При ньому, кошти, що надходили на даний рахунок перераховувались на розрахункові рахунки суб'єктів підприємницької діяльності, що мають ознаки фіктивності ТзОВ «Багатопрофільне підприємство «Авангард», ТзОВ «Нарвал», ТзОВ «Мофет-Трейд2, тобто підприємства, які не здійснюють статутну діяльність, а існують лише для надання вигоди СПД, що працюють у сфері тіньового бізнесу, легалізації грошових коштів, отриманих незаконним шляхом.

Крім того, згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2007р. № 1-П- 51 /2007. громадянин ОСОБА_6, який зареєстрував ТзОВ «ТФ «Сфера», своїми незаконними діями, які виразилися в здійсненні фіктивного підприємництва, тобто створення та придбання суб'єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ст. 205 ч.2 КК України. Вчинення злочину ОСОБА_7 підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами.

Судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги обставини встановлені вище зазначеними судовими рішеннями та не надано належної оцінки тому факту, що позивачем було здійснено перерахування коштів на рахунки ТзОВ «Авангард», ТзОВ ТФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет-Трейд» без мети реального настання правових наслідків, а з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, оскільки контрагенти позивача приймали участь у злочинній схемі, яка полягала в незаконному формуванні податкового кредиту по ПДВ у підприємств платників ПДВ, шляхом документального оформлення придбання ТМЦ через ланцюг «транзитних» та «фіктивних» підприємств, які фактично фінансово-господарською діяльністю не займалися.

Отже, наявність лише отриманої податкової накладної без фактичного здійснення господарської операції (оприбуткування товару, чи його оплата) не може бути підставою для включення визначених у такій накладній сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Враховуючи вище викладене просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 р. та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами перевірки ТзОВ «Артіс-Електромонтаж» з питань дотримання вимог чинного податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2003р. до 30.06.2006 р. складено Акт від 22.03.2007р. за № 726/23-0/30583813, в якому зафіксовано взаєморозрахунки ТзОВ «Артіс-Електромонтаж» з ТзОВ «Авангард», ТзОВ ТФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет-трейд» у 2005 році. Згідно викладеному в Акті перевірки висновку, ТзОВ «Артіс-Електромнтаж» зайво включено до податкового кредиту суму ПДВ 104 810,91 грн., в тому числі за липень 2005 р. 19 186,05 грн., серпень 2005 року - 33 713,61 грн., вересень 2005 р. - 39 500,00 грн., грудень 2005 року - 12 411.25 грн., чим порушено п.п.7.2.1, п.п.7.2.3, п.п.7.2.4 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 гі.7.4 ст.7, ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість». Згідно податкового повідомлення-рішення № 2/1/23-2/20053 позивачу нараховано до сплати 157 216.36 грн., з яких 104 810,91 грн. за основним платежем та 52 405,45 грн. за штрафними санкціями.

Судом першої інстанції з'ясовано, що підставою для донарахування сум ПДВ стали висновки контролюючого органу щодо недійсності податкових накладних, виданих позивачеві ТзОВ «Авангард», ТзОВ «Мосфет- Трейд» та ТзОВ ТФ «Сфера», оскільки установчі документи даних суб'єктів господарювання були визнані недійсними, а свідоцтва платника ПДВ були анульовані.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до и.п.7.2.4 п.7.2. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку

При цьому суд першої інстанції вірно врахував при розгляді справи, що господарські правовідносини, в результаті яких позивачем було включено до складу податкового кредиту спірну суму ПДВ, відбувалися між сторонами у 2005 році, тобто задовго до моменту анулювання Свідоцтв про реєстрацію платника податку ТзОВ «Авангард», ТзОВ «Мосфет-Трейд» та ТзОВ ТФ «Сфера», а відтак податкові накладні, виписані 19.01.2005р, 16.08.2005р, 30.08.2005р. ТзОВ «Авангард», 29.09.2005р. - ТзОВ «Мосфет-Трейд» та 29.12.2005р. - ТзОВ ТФ «Сфера» давали позивачеві право на нарахування податку, оскільки на той момент вказані контрагенти позивача були зареєстровані платниками ПДВ у встановленому законом порядку, Свідоцтва про реєстрацію платника податку зазначених суб'єктів господарської діяльності були анульовані з моменту внесення їх в реєстр платників лише у 2006 році. При цьому вірною є позиція суду про те, що сам факт визнання у судовому порядку установчих документів підприємства не є виключною підставою для визнання недійсними всіх угод, укладених з моменту його державної реєстрації та до моменту виключення його з державного реєстру. Оскільки відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» в разі, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. У даній спірній ситуації податковим органом не надано доказів того, що позивачеві було відомо про те, що позивачу було відомо про недостовірність відомосте про ТзОВ «Авангард», ТзОВ «Мосфет-Трейд» та ТзОВ ТФ «Сфера», внесених до Єдиного державного реєстру.

Податковий орган, обгрунтовуючи висновок про нікчемність правочинів, укладених позивачем з ТзОВ «Авангард», ТзОВ «Мосфет-Трейд» та ТзОВ ТФ «Сфера» покликався на, що у вироках Київського районного суду м.Донецька від 19.01.2006р. по кримінальній справі № 80-1667 та Шевченківського районного суду м.Києва від 16.08.2007 року по кримінальній справі № 1-ГТ-51/2007 містяться факти, які вказують на те, що ТзОВ «Артіс-Електромнтаж» було здійснено перерахування коштів на рахунки ТзОВ «Авангард», ТзОВ ТФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет-Трейд» без мети реального настання правових наслідків, оскільки контрагенти позивача приймали участь у злочинній схемі, яка полягала в незаконному формуванні податкового кредиту по ПДВ у підприємствах - платників ПДВ.

Судом першої інстанції встановлено, що Шевченківським районним судом м.Києва 16.08.2007 року винесено постанову про направлення кримінальної справи для вирішення питання про її закриття щодо померлого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.205 ч. 2 КК України - здійснення фіктивного підприємництва. В результаті розгляду зазначеного питання Шевченківським районним судом м.Києва було прийнято постанову про закриття провадження в кримінальній справі на підставі ст.6 п.8 КПК України щодо померлого ОСОБА_6. Згідно п.12 ч. 1 ст.32 КК України вирок - це рішення суду першої інстанції про винність або невинність особи. У даному випадку Шевченківським районним судом м.Києва не було встановлено винність особи, а кримінальну справу було закрито у зв'язку зі смертю особи, стосовно якої було порушено кримінальну справу, а отже дана постанова не дає можливість встановити наявність порушення, на яке посилається відповідач.

Вироком Київського районного суду м.Донецька від 19.01.2006р. по кримінальний справі № 80-1667 встановлено вину ОСОБА_3. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в навмисному придбанні юридичної особи з метою приховання незаконної діяльності. Незаконна діяльність полягала, зокрема в тому, що підсудні здійснили перерахування грошових коштів на рахунки ТзОВ «Авангард», ТзОВ ТФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет- Трейд», з рахунків яких дані грошові кошти було перераховано на банківські рахунки ряду фізичних осіб. В подальшому підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 отримували великі суми готівкових коштів з рахунків фізичних осіб, без відома останніх. Зі змісту вказаного вище вироку не вбачається взаємозв'язок між злочинними діяннями підсудних та правомірністю правочинів, укладених між позивачем та ТзОВ «Авангард», ТзОВ ТФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет-Трейд».

Крім того, судом правильно враховано, що згідно статтею 228 ЦК України встановлено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини. спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. При цьому для кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

З огляду на це суд першої інстанції вірно вважав, що лише в разі доведення вироком суду факту вчинення злочину та вини посадових осіб під час здійснення господарських операцій між ТзОВ «Авангард», ТзОВ ГФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет-Трейд» та ТзОВ «Артіс-Електромитаж» можливе встановлення факту нікчемності відповідних правочинів.

У матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського обліку та звітності, які підтверджують факт реального виконання господарських зобов'язань, укладених між Авангард», ТзОВ ТФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет-Трейд» та ТзОВ «Артіс- Е.сктромнтаж», а також використання придбаного товару у подальшій господарській діяльності позивача, що в свою чергу виключає безтоварність проведених операцій.

Суд вірно вказав, що відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4. ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). Отже необхідною умовою для віднесення платником податку до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість за результатами проведених господарських операцій є наявність податкової накладної, оформленої у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом у даній спрій ситуації встановлено, що підставою для включення ТзОВ «Артіс-Електромонтаж» до податкового кредиту з податку на додану вартість суми 104 810,91 грн. стали належним чином оформлені податкові накладні.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов вірного висновку, що позивачем суми ПДВ включені до складу податкового кредиту у порядку встановленому Законом України «Про податок на додану вартість», оскільки право на податковий кредит виникає у платника податків лише після одержання податкової накладної - єдиного документа первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ. яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ.

Оскільки жодних порушень чинного законодавства сторонами правочину в процесі виконання господарських зобов'язань відповідачем не доведено, і судом першої інстанції не встановлено, то відповідно відсутні підстави вважати нікчемними правочини, укладені між ТзОВ «Авангард», ТзОВ ТФ «Сфера» та ТзОВ «Мосфет-Трейд» та ТзОВ «Артіс-Електромнтаж», а відтак судом позовні вимоги задоволено обґрунтовано.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2012 року по справі № 2а-13761/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2015 року