Справа № 320/1661/15-а
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 26.03.2015
Справа № 320/1661/15-а
Провадження № 2а/320/80/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

при секретарі - Фурсовій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі адміністративну справу, відкриту за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Миколаївської митниці ДФС Лавренюка Сергія Олександровича, про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови заступника начальника управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Миколаївської митниці Міндоходів Лавренюк С.О. від 13.01.2015р. у справі про порушення митних правил, визнання протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови.

В обґрунтування позову вказує, що 13.01.2015р. співробітниками ДПС УДАІ УМВСУ в Миколаївської області на блокпосту "Якір" "Ростов 11", він був зупинений на легковому автомобілі «DAEWOO LANOS», кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 (польська реєстрація).

13 січня 2015 року головним державним інспектором СБНПН та ОУБК та МП Миколаївської митниці Міндоходів Какшинським О.В. було складено протокол №003/50400/15 про порушення митних правил. В протоколі зазначено, що 03.02.2014 року транспортний засіб «DAEWOO LANOS», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України в зоні діяльності Львівської митниці ДФС через перепускної пункт "Шегені" громадянкою Республіки Польща ОСОБА_6. Зазначений транспортний засіб було ввезено на митну територію України та знаходиться під митним контролем, який відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України не може бути переданий у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідно вказаного протоколу позивач користувався та розпоряджався вищевказаним транспортним засобом без дозволу митного органу, тобто здійснював неправомірні операції з транспортним засобом, митне оформлення якого не закінчено. Згідно протоколу, зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.2 ст. 469 МК України.

12 лютого 2015 року відповідач виніс постанову, якою визнав позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн.

Позивач вказує, що дії відповідача по складанню постанови є неправомірними, а постанова незаконною та такою, що суперечить нормам діючого законодавства, посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб був ввезений на митну територію України юридичною особою ТОВ «SТЕ-ВUD» на підставі технічного паспорту. Від імені юридичної особи діяв її працівник, ОСОБА_6, яка на вчинення цих дій була уповноважена відповідним дорученням.

Позивач, відповідно до трудової угоди перебуває в трудових правовідносинах з ТОВ «SТЕ-ВUD», яке є власником транспортного засобу і яким на його ім'я була видана довіреність на право пересуватися і користуватися належним підприємству транспортним засобом.

Вважає, що автомобіль є транспортним засобом комерційного призначення, тому не підпадає під визначення «товару» закріпленого у пункті 57 частини 1 статті 4 МК України, а відповідно і товару, який мається на увазі в частині 2 статті 469 МК України.

Також вважає, що він не є суб'єктом адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.469 МК України, оскільки він перебуває у трудових відносинах з фірмою - власником автотранспортного, якою автомобіль був ввезений на територію України, цією ж юридичною особою здійснюється використання транспортного засобу на території України.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду письмове заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1, та просить відмовити в задоволені даного позову посилаючись на наявність факту адміністративного порушення та винесення постанови в справі про порушення митних правил відповідно до вимог законодавства. Розгляд адміністративного позову просять розглянути за їх відсутністю.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється в силу ст.41 КАС України.

Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 13 січня 2015 року головним державним інспектором СБНПН та ОУБК та МП Миколаївської митниці Міндоходів ОСОБА_3 було складено протокол №003/50400/15 про порушення митних правил. В протоколі зазначено, що 03.02.2014 року транспортний засіб «DAEWOO LANOS», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України в зоні діяльності Львівської митниці ДФС через перепускної пункт "Шегені" громадянкою Республіки Польща ОСОБА_6. Зазначений транспортний засіб було ввезено на митну територію України та знаходиться під митним контролем, який відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України не може бути переданий у володіння, користування або розпорядження іншим особам, про що свідчить його копія, (а.с.8-9).

Відповідно до вказаного протоколу, позивач користувався та розпоряджався вищевказаним транспортним засобом без дозволу митного органу, тобто здійснював неправомірні операції з транспортним засобом, митне оформлення якого не закінчено. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 469 МК України.

Розгляд справи відбувся 12.02.2015р. за відсутності ОСОБА_1. Встановивши обставини, як вони викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідач постановою від 12.02.2015р. визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн.

В обґрунтування прийнятого рішення послався на ч.4 ст. 380 МК України, відповідно до якої даний транспортний засіб може використовуватися на митній території України виключно тією особою, яка ввезла його в Україну, і встановив, що ОСОБА_1, всупереч зазначеним вимогам закону користувався вищевказаним транспортним засобом без дозволу митного органу, тобто, здійснював неправомірні операції з транспортним засобом, митне оформлення якого не закінчено.

Стаття 2 КАС України визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час прийняття постанови у справі адміністративного судочинства суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч.2 ст. 495 МК України посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Перелік таких доказів визначений ч.1 ст. 495 МК України.

Відповідно до матеріалів справи, єдиним доказом, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову, є протокол про порушення митних правил.

При винесенні постанови не були з'ясовані в повному обсязі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а встановлені обставини та висновки жодними доказами не підтверджені.

Так, судом встановлено, що легковий автомобіль «DAEWOO LANOS», кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до договору дарування від 05.01.2014 року належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «STE-BUD», яке зареєстроване за адресою: Польща, м. Бельсько-Бяла, вул. Ольшова, 67.

Даний транспортний засіб був ввезений на митну територію України в зоні діяльності Львівської митниці ДФС через перепускної пункт "Шегені" працівником ТОВ «SТЕ-ВUD» ОСОБА_6, яка під час ввезення транспортного засобу діяла від імені юридичної особи, і який на вчинення цих дій був уповноважений відповідним дорученням ТОВ «SТЕ-ВUD».

ОСОБА_1 відповідно до трудової угоди перебуває в трудових правовідносинах з ТОВ «SТЕ-ВUD» - власником вищевказаного транспортного засобу.

07.12.2014 року ТОВ «SТЕ-ВUD» видало довіреність на ім'я ОСОБА_1, якою Голова Правління уповноважив ОСОБА_1 пересуватися і користуватися транспортним засобом автомобіль «DAEWOO LANOS», кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2. В довіреності зазначено, що вказаний транспортний засіб є службовим автомобілем у розпорядженні фірми, а громадянин ОСОБА_1, який працевлаштований на підставі договору доручення в фірмі «SТЕ-ВUD», що згідно з Конвенцією про тимчасовий ввіз автомобілів, речей і товарів від 26 червня 1990 року, ратифікованої у 2004 році (згідно з додатком С) дає йому право пересуватися даним транспортним засобом на території України. Довіреність дійсна до 07 грудня 2015 року.

Глави правління ТОВ «SТЕ-ВUD» звернулися із клопотанням, яким підтвердили, що транспортний засіб «DAEWOO LANOS», кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, є комерційним транспортним засобом і знаходиться на балансі фірми «SТЕ-ВUD», яка в свою чергу здійснює зовнішньоекономічну діяльність на території України. На підставі укладеного договору і довіреності фірма «SТЕ-ВUD» має трудові відносини з ОСОБА_1, який уповноважений представляти інтереси фірми і виконувати трудові угоди на території України.

Таким чином, транспортний засіб «DAEWOO LANOS», кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 (польська реєстрація), власником якого є зареєстроване на території Польщі ТОВ «SТЕ-ВUD», ввезений та митну територію України працівником ТОВ «SТЕ-ВUD» ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності і використовувався ТОВ «SТЕ-ВUD» для здійснення своєї зовнішньоекономічної діяльності на території України шляхом надання довіреності ОСОБА_1, який перебуває з ТОВ «SТЕ-ВUD» у трудових відносинах на підставі трудової угоди.

Вказані обставини посадовою особою митного органу не були встановлені під час розгляду справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1, їм не дана належна оцінка. Протоколом про адміністративне правопорушення не встановлено, а в постанові не обґрунтовано висновок з посиланням на докази у справі, що даний транспортний засіб ввезений на митну територію України як транспорт особистого користування і на нього розповсюджуються положення ч. 4 ст. 380 МК України.

Щодо порядку та обставин ввезення транспортного засобу на митну територію України, що в свою чергу визначає, чи підпадає даний транспортний засіб під визначення «товару» в розумінні п.57 ч.1 ст. 4, ч.2 ст. 469 МК України, жодними документами не підтверджені, відповідно, доводи позивача, що зазначений транспортний засіб є транспортним засобом комерційного призначення, належними доказами не спростовані.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірність прийнятого рішення, у зв'язку з чим позов про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 459 МК України суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Позивач не є суб'єктом адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 469 МК України, оскільки автомобіль на територію України ввіз юридична особа, цією ж юридичною особою здійснюється і використання транспортного засобу на території України, оскільки ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з фірмою власником транспортного засобу та використовує його в комерційних інтересах цієї фірми.

Вимоги позову про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу необґрунтовані та безпідставні, задоволенню не підлягають, оскільки заступник начальника Запорізької митниці Міндоходів - начальник Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями ОСОБА_5 діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а своє право на оскарження прийнятого рішення позивач реалізував шляхом подання адміністративного позову.

Керуючись, ст.ст. 380, 459, 469, 495, МК України, ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 122, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Миколаївської митниці ДФС Лавренюка Сергія Олександровича, про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови у справі про порушення митних правил, задовольнити частково.

Постанову у справі про порушення митних правил №003/50400/15 від 12 лютого 2015р., винесену Заступник начальника Миколаївської митниці ДФС Лавренюк Сергієм Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.469 Митного Кодексу України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок - скасувати.

В задоволені іншої частини адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ