Справа № 804/908/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2015 р. м. Київ К/800/60346/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Лосєва А.М., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуКриворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014
у справі №804/908/13-а
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доКриворізької південної міжрайонної державної податкової Дніпропетровської області ДПС
провизнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними дії Криворізької південної міжрайонної державної податкової Дніпропетровської області ДПС з визначення податкового зобов'язання та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2012 щодо збільшення суми грошового зобов'язання позивачу за платежем орендної плати з фізичних осіб.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2013 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 скасована постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2013 та прийнято нове рішення, яким позов задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2012, що прийняте Криворізькою Південною міжрайонною Державною податковою інспекцію Дніпропетровської області Державної податкової служби на підставі акта перевірки №1085/17-217/1- від 29.11.2012.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити без змін рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку за період з 01.09.2012 по 30.09.2012 щодо виявлених помилок в уточнюючих деклараціях за 2012 рік по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності від 28.08.2012 №26834, код , за звітний податковий період з 01.09.2012 по 30.09.2012 та від 28.08.2012 №26835, код , за звітний податковий період з 01.09.2012 по 30.09.2012 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Перевіркою встановлено, що в наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до податкового органу уточнюючих деклараціях з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2012 рік за адресами земельних ділянок: вул. Революційна, 16 та вул. ХХІІ Партз'їзду,43 виявлені помилки, що призвело до заниження суми податкових зобов'язань, заявлених в уточнюючих деклараціях з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік, про що складено акт перевірки від 29.11.2012.

За наслідками перевірки та на підставі акту камеральної перевірки від 29.11.2012 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2012, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб на загальну суму 18219,87 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову, мотивуючи рішення тим, що на час подання позивачем відповідачу уточнюючих податкових декларацій, за якими зменшено розмір орендної плати на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 по справі №2а-423/10/0480, рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області №3884 від 14.05.2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» було чинним, а тому у позивача не було правових підстав для зменшення її розміру, і відповідно відповідач правомірно донарахував суму податкового зобов'язання. А також, посилаючись на приписи статті 20 Податкового кодексу України, не прийняв до уваги доводи позивача стосовно того, що органи державної податкової служби не є контролюючими органами щодо справляння плати за землю. Та відхилив його доводи з приводу зазначення податковим органом не існуючого номера у спірному податковому повідомленні-рішенні, встановивши, що відповідачем про допущену помилку при зазначенні номера акту повідомлялось листом №3804/10/17-209 від 25.02.2013.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не має правових підстав робити висновки в судовому рішенні на підставі доказів, які викликають сумнів, у зв'язку з чим скасував спірне податкове повідомлення-рішення з підстав відсутності в матеріалах справи акту перевірки за №1085/17-217/1-.

Суд касаційної інстанції вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними, та такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи, при цьому колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до частин 2, 3 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Окрім того, за приписами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі, а також суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів сторін.

У свою чергу частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Вказані вимоги чинного законодавства зобов'язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин, з метою з'ясування об'єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту. При цьому, з урахуванням вимог чинного процесуального законодавства, суди повинні перевірити відповідність рішення контролюючого органу вимогам, зокрема, принципу обґрунтованості, справедливості та співрозмірності заподіяної платником шкоди державним інтересам та настання відповідальності останнього за такі дії.

Так, суд апеляційної інстанції, відхилив як доказ, яким встановлено факт заниження позивачем орендної плати за землю, - акт камеральної перевірки №1085/172- від 29.11.2012, з причин незазначення такого номеру акту перевірки у спірному податковому повідомленні-рішенні.

У той же час, місцевий суд в рішенні посилався на те, що відповідачем допущену помилку при зазначенні номера акту, про що позивач повідомлявся листом №3804/10/17-209 від 25.02.2013.

Фактично апеляційний суд надав іншу юридичну оцінку обставинам справи, встановленим судом першої інстанції щодо допущеної помилки в номері акту, без належного мотивування причин цього, що не відповідає правилам оцінки доказів за статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України. Адже оцінка судом доказів на своїм внутрішнім переконанням не означає допустимості їх необґрунтованої оцінки, при якій змістовно тотожні обставини отримують діаметрально протилежне тлумачення, без зазначення належних причин для цього.

Водночас залишив поза межами дослідження та не перевірив, й не встановив наявність фактичних обставин щодо порушення (або їх відсутність) позивачем норм податкового законодавства, наведених в акті перевірки.

Також поза увагою суду апеляційної інстанції залишилось те, що предметом адміністративного позову в даній справі є скасування податкового повідомлення-рішення, а відповідно до пункту 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і його скасування, тобто, скасуванню рішення суб'єкта владних повноважень передує саме визнання його протиправним.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження суду апеляційної інстанції, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність його висновків в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі та дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та(або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 4 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судом апеляційної інстанції на підставі належних та допустимих доказів не було з'ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 скасувати та направити справу на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

3. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
А.М.Лосєв