Справа № 817/188/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/188/15

26 лютого 2015 року 15год. 40хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Мірко Ю.С.,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дубенського міськрайонного центру зайнятості

до ОСОБА_2
про стягнення допомоги по безробіттю , -
ВСТАНОВИВ :

Дубенський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 1579,35 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що відповідач став на облік в Дубенський міськрайонний центр зайнятості, отримав статус безробітного та отримував допомогу по безробіттю. Однак, в результаті проведеного центром зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що під час перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року. Представник Дубенського міськрайонного центру зайнятості в судовому засіданні зазначив, що відповідач направлявся центром зайнятості на громадські роботи на ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» з 13.01.2014 року. Однак, з березня 2014 року позивач не надавав направлення на громадські роботи, а тому укладений трудовий договір між підприємством і ОСОБА_2 з 03.03.2014 року не може вважатися трудовим договором на виконання громадських робіт. Представник позивача вважає, що відповідач повинен нести відповідальність відповідно до ст. 36 Закону України «Про зайнятість населення», та повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю.

Відповідач проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим. Пояснив суду, що отримавши статус безробітного, він був направлений на громадські роботи на ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів». Підприємством укладені з ним строкові трудові договори на виконання громадських робіт, після виконання громадських робіт він з'являвся в центр зайнятості, тому відповідач не вважає, що він не повідомив якусь інформацію про себе, яка могла б вплинути на виплату допомоги по безробіттю, з його боку відсутні будь-які порушення законодавства, а відтак і підстав для повернення отриманої допомоги по безробіттю немає.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про надання статусу безробітного, на підставі чого йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. 31.05.2014 року виплата допомоги по безробіттю припинена, 16.07.2014 року відповідача знято з обліку Дубенського міськрайонного центру зайнятості.

10.01.2013 року ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» подав Дубенському міськрайонному центру зайнятості інформацію про потребу в робочій силі для укомплектування 40 тимчасових робочих місць, а саме по спеціальності пресувальник-вулканізаторник, дата початку робіт - 10.01.2013 року, дата закінчення робіт - 30.12.2013 року. Крім того, 10.01.2014 року підприємство подало інформацію про створення 1 робочого місця для організації робіт тимчасового характеру по спеціальності - підсобний робітник, пресувальник-вулканізаторник, дата початку робіт - 10.01.2014 року, дата закінчення робіт - 30.03.2014 року (а.с.51-52).

Дубенським міськрайонним центром зайнятості направлено ОСОБА_2 на громадські роботи на ПАТ «Дубенський завод ГТВ» з 06.12.2013 року відповідно до направлення від 04.12.2013 року № 0001001 на посаду пресувальника вулканізаторника та з 13.01.2014 року відповідно до направлення від 10.01.2014 року № 0001001 на посаду підсобного робітника (а.с.38,50).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Дубенський завод гумово-технічних виробів» укладено трудовий договір про участь в оплачуваних громадських роботах з 06.12.2013 року по 30.12.2013 року, з 13.01.2014 року по 28.02.2014 року та з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року, що підтверджено копіями наказів ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», копією трудової книжки (а.с.40,53-56).

Позивачем на підставі електронних даних, отриманих з Державної податкової адміністрації України, проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та складений акт № 125 від 27.11.2014 року, в якому центром зайнятості зроблений висновок про порушення відповідачем п.18 ч.2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення». (а.с.7). 22 грудня 2014 року відповідачу надіслана претензія про повернення коштів, отриманих як допомога по безробіттю у сумі 1579,35 грн. (а.с.3).

Відповідно до даного акту позивач стверджує, що в період з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», а тому з дня працевлаштування незайнята особа втрачає статус безробітного, а також право на отримання допомоги по безробіттю. Сума коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття по виплаті допомоги по безробіттю в період з березня 2014 року по травень 2014 року, яка підлягає поверненню, складає 1579,35 грн.

Суд з таким висновком Дубенського міськрайонного центру зайнятості не погоджується з огляду на наступне.

Відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та у сфері зайнятості населення врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ та Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 567-VI.

Як вбачається з ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 567-VI безробітними визнаються особи віком від 15 до 70 років, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готові та здатні приступити до роботи. Зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним із видів соціальних послуг, які надаються безробітним, є пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних; фінансування організації оплачуваних громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Основні засади організації громадських робіт та інших робіт тимчасового характеру визначені статтею 31 Закону України «Про зайнятість населення», відповідно до якої громадські роботи є видом суспільно корисних оплачуваних робіт в інтересах територіальної громади, які організовуються для додаткового стимулювання мотивації до праці, матеріальної підтримки безробітних та інших категорій осіб і виконуються ними на добровільних засадах. Громадські роботи, що відповідають потребам певної територіальної громади або задовольняють суспільні потреби територіальних громад, організовуються місцевими державними адміністраціями, виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад за участю територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на договірних засадах.

Порядок організації та проведення оплачуваних громадських робіт визначається відповідним Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 року № 839 (далі - Положення).

Частиною 5 ст. 31 Закону України «Про зайнятість населення» та пунктом 4 Положення передбачено, що на осіб, які беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, поширюються державні соціальні гарантії, передбачені законодавством про працю та зайнятість населення і загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Статтею 44 Закону України «Про зайнятість населення», зокрема пунктом 3 частини 1, регламентовано збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах.

Відповідно до п. 5 Положення громадські та інші роботи тимчасового характеру виконуються виключно на створених для цього тимчасових робочих місцях. Роботодавці подають територіальним органам інформацію про потребу в робочій силі для укомплектування тимчасових робочих місць, відповідно до якої територіальні органи здійснюють направлення осіб, зазначених у пункті 3 цього Порядку.

З особами, які беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, роботодавці укладають в письмовій формі строкові трудові договори на строк, що сумарно протягом року не може перевищувати 180 календарних днів. Про участь осіб у таких роботах роботодавці вносять записи до трудових книжок відповідно до законодавства про працю (ч.4 ст.31 Закону України «Про зайнятість населення» та п.5 Положення).

Як встановлено судом, відповідно до вимог законодавства, згідно з наданою ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» Дубенському міськрайонному центру зайнятості інформацією про потребу в робочій силі для укомплектування тимчасових робочих місць, ОСОБА_2 був направлений центром зайнятості для участі у громадських роботах, з яким укладені строкові трудові договори з 13.01.2014 року по 28.02.2014 року та з 03.03.2014 року по 28.02.2014 року. Строк таких трудових договорів у 2014 року сумарно не перевищував 180 календарних днів. Тобто, будь-яких порушень законодавства про зайнятість населення з боку безробітного ОСОБА_2 при виконанні ним громадських робіт судом не встановлено.

Твердження позивача про відповідальність відповідача за порушення вимог законодавства при укладенні трудового договору з ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» в період з 03.03.2014 року по 18.04.2014 року, оскільки ОСОБА_2 працював без направлення центру зайнятості, а тому це є порушенням ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», судом вважаються необґрунтованими та спростовуються дослідженим судом направленням позивача від 10.01.2014 року № 0001001, виданого на підставі інформації ПАТ "Дубенський завод гумово-технічних виробів" про створення 1 робочого місця для організації робіт тимчасового характеру по спеціальності - підсобний робітник, пресувальник-вулканізаторник, дата початку робіт - 10.01.2014 року, дата закінчення робіт - 30.03.2014 року.

Пунктом 8 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У відповідності до п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю. у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. №307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Тобто, допомога по безробіттю виплачена на підставі документів, що містять неправдиві відомості, підлягає стягненню з винної особи у повному розмірі.

Однак матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 був прийнятий ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» з 03.03.2014 року по 28.04.2014 року на умовах строкового трудового договору на виконання громадських робіт, як зазначено в наказах №24-к від 03.03.2014 року про прийом на громадські роботи, № 34-к від 18.04.2014 року про звільнення з громадських робіт, в записах трудової книжки відповідача. Прийняття на роботу відбулося в межах дії направлення Дубенського міськрайонного центру зайнятості № 0001001 від 10.01.2014 року, виданого на потребу ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» в робочій силі певної посади чи спеціальності та на підставі поданої інформації підприємства про створення відповідного робочого місця.

За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_2 не здійснено подання будь-яких неправдивих відомостей, жодного умисного невиконання своїх обов'язків або ж зловживання ними, жодного приховування чи неподання відомостей про обставини, які могли б вплинути на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг.

Законодавством, зокрема ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», регламентовано, що виплата допомоги по безробіттю зберігається на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру. Тому посилання позивача в претензії до відповідача, в судовому засіданні на недотримання ОСОБА_2 вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою встановлений обов'язок безробітних своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, безпідставне, оскільки таких обставин, які будь-яким чином вплинули б на виплату забезпечення, на надання соціальних послуг, у безробітного ОСОБА_2 не виникло. Факт участі відповідача у громадських роботах не вплинув і не міг вплинути на закріплене нормами закону право ОСОБА_2 на отримання допомоги по безробіттю.

Тому, такі доводи Дубенського міськрайонного центру зайнятості як на підставу своїх позовних вимог судом відхиляються як безпідставні.

Крім того, безпідставні посилання позивача у висновку акта № 125 від 27.11.2014 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» щодо порушення ТітРоманом Вікторовичем п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» (а.с.7). Даною нормою встановлена функція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Будь-якого відношення до перебування ОСОБА_2 на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного, до отримання допомоги по безробіттю, до виконання ним громадських робіт дана норма законодавства немає. Фактів про порушення її відповідачем позивач не навів.

Згідно з ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст.86 цього Кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Дубенському міськрайонному центру зайнятості в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 1579,35 грн. відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.