Справа № 804/3289/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 р. Справа № 804/3289/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голметресурс" до державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень рішень, -
25.02.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Голметресурс" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
-зобов'язати державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити показники податкової звітності з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Голметресурс» за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень місяці 2013 року;
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорювані дії та рішення є неправомірними, оскільки позивач не порушував п. 135.1, 135.2, 135.4, п. 135.5.4, ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п. 138.1, 138,2, 138.4, 138.6 ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п.201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а податковий орган не навів в акті доказів того, що контрагенти- поставщики позивача не здійснювали поставку товару, а контрагенти-покупці позивача не отримували наданих позивачем клінінгових послуг. Також, висновки акту перевірки позивача зроблені лише на припущеннях, оскільки факт реальності здійснення позивачем господарських операцій за угодами з контрагентами підтверджено у ході перевірки первинними бухгалтерськими документами, які включають зміни в структурі активів позивача; оскільки право підприємства на формування податкового кредиту не залежить від податкового обліку (стану місцезнаходження) контрагентів та сплати ним податку до бюджету. Висновок акту перевірки, що отримані кошти від контрагентів-покупців можна вважати як безповоротну фінансову допомогу не ґрунтується на жодному доказі та є тільки суб'єктивною думкою та припущенням відповідача. Позивач вважає, що ним було сформовано податковий кредит на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України, Також, позивачем зазначено, що самостійна зміна відповідачем в деталізованій базі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі акту перевірки, без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання декларацій (розрахунків) порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.
Ухвалою суду від 02.03.2015 р. відкрито провадження по справі № 804/3289/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10.03.2015 р.
В подальшому розгляд справи відкладався на 17.03.2015 р. Відповідач в судові засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, відповідно до положень ст.35 КАС України, докази чого наявні в матеріалах справи.
Відповідач заперечень та доказів на їх підтвердження на вимогу суду не надав.
17.03.2015р. позивач подав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Голметресурс" зареєстроване як юридична особа 04.08.2006 р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів та з 11.01.2008р. взято на податковий облік в органах державної податкової служби. Основними видами діяльності позивача є діяльність із прибирання будинків і промислових об'єктів. На підприємстві працює за основними трудовими договорами понад 500 осіб.
- п. 135.1, 135.2, 135.4, п. 135.5.4. ст..135, п.137.1 ст.137, п.138.1, 138.2, 138.4, 138.6 ст.138, п.п.139.1.9. п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України від 02.12.10 за № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме занижено податок на прибуток всього на суму 5 344 403 грн. в т.ч. за 2013 рік в сумі 5 344 403 грн.;
Позивач подав заперечення на акт перевірки. За наслідком їх розгляду, вони не були задоволені відповідачем.
Придбані товари використовувалися позивачем для надання клінінгових послуг ПАТ «ДМКД», ПАТ «МК Азовсталь», ПАТ « Арселормітал Кривий Ріг», ПАТ «Дніпроважмаш», ТОВ Корум Сорс» та ТОВ «Першотравенський ремонтно-технічний завод» ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» та іншим промисловим підприємствам. З даними підприємствами були укладені договори № 12-1377-02 від 01.08.2012 р. з ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського», № 13-109-У від 01.03.2013 р. ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського», № 4606 від 29.11.2013 р., № 3562 від 30.11.2012 р з «Арселорміттал Кривий Ріг», № 20/2013/2229 від 01.12.2012 р., № 20/2013/2228 від 01.12.2013 р. з ВАТ ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», №12/130 від 15.11.2012 р. з ПАТ «МК «Азовсталь»,, № 12-1697-01 від 11.10.2012 р., № 12-1384-01 від 27.07.2012 р., № 12-1514-01 від 27.08.2012 р., № 12-1995-01 від 20.12.2012 р., № 12-1756-01 від 20.10.2012 р. з ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського», № 13-0282-01 від 29.01.2013 р. з ПАТ «Дніпропетровський Метакомбінат», № 41-11/175 від 22.08.2011 р. з ПАТ «Дніпротяжмаш».
Згідно п.1.1.Договору №12-1377-02 від01.08.2012р. з ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського» позивач надавав послуги з прибирання виробничих, службових та побутових приміщень, послуги з прибирання та озеленення територій Замовника, благоустрою та хімчистки силами та засобами виконавця. Основними функціями прибирання приміщень, відповідно до п. 1.1.1.1. договору є: підмітання, протирання, миття, приміщень, коридорів та сходів, прибирання пилу з меблів та килимових виробів, миття, протирання, обмітання стін, панелей, підвіконників, опалювальних труб, інформаційних стендів, миття полів, сходів, вікон, збір і транспортування сміття, твердих побутових відходів, розташування корзин або урн їх випорожнення та дезінфікування, миття та дезінфікування душових, вбиралень, гардеробних, приготування мийних розчинів, чистка і миття кранів, раковин, унітазів, дзеркал тощо.
До основних функцій прибирання та озеленення територій входить: прибирання території, розчистка жолобів ливне стоків, та ливне приймачів, вивезення твердих побутових відходів, утримання зелених насаджень, клумб, газонів, посадка квітів, кущів, дерев, посів насіння трави, покіс карантинних трав, вирубка порослі, спилювання і розпилювання аварійних дерев та гілля. До основних функцій по організації робіт з благоустрою входять: розчищення і посипання у зимовий період автодоріг комбінату, полив зелених насаджень, автошляхів, пішохідних маршрутів, утримання автодоріг й пішохідних маршрутів, тунелів автодоріг та мостів, вапняне білування дерев, бордюр та стовпів. До основних функцій по наданню послуг хімчистки входять: виконання робіт по хімічній чистці і ремонту спецодягу та білизни, доставка в хімчистку та повернення в структурні підрозділи Замовника, прання та прасування, вивіз відходів виробництва хімчистки.
Вартість послуг прибирання розраховується від площ, об'ємів та періодичності прибирань відповідно Додатків до договорів. Згідно додатку № 3 узгоджений графік чищення автодоріг комбінату по чітко визначеним маршрутам, з врахуванням відстані часу полива, витрат води, норм розподілу посипочного матеріалу в зимовий період в період снігопадів та ожеледиці.
Аналогічні послуги надавалися позивачем і іншим контрагентам - покупцям згідно зазначених вище договорів.
На підтвердження виконання вищезазначених договорів позивачем до суду надано: копії цих договорів; копії первинних бухгалтерських документів, що підтверджують господарські операції з придбання товарів та надання клінінгових послуг, додаткові угоди до вищевказаних договорів, податкові накладні, видаткові накладні, зведені акти наданих послуг до договору № 09/130 від 09.04.2012 р.,акти передачі - прийняття робіт по договору № 13-109 У від 01.03.2013 р., акти надання послуг по договору № 20/2013/2228 від 01.12..2013 р., акти надання послуг по договору № 20/2013/2229 від 01.12..2013 р. акти прийняття наданих послуг до договору № 12-1996-02 від 20.12.2012 р., акти прийняття- передачі робіт до договору № 41-11/175 від 22.08.2011 р.
Крім того, в підтвердження виконання договорів та надання послуг позивачем надано до суду копії договору № 12-1697-01 від 11.10.2012 р. про надання послуг перепусткового режиму робітникам позивача на територію прибирання комбінату, договору № 12-1384-01 від 27.07.12 р. з ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського» про надання послуг з використання вантажних автомобілів та автобусів позивачеві, договору № 12-1514-01 від 27.08.2012 р про надання послуг медичного характеру працівникам позивача. На підтвердження виконання договорів позивачем до суду надано також копії договорів № 13 - 0212-01 від 29.01.2013 р. та № 12-1995-01 від 20.12.2012 р. та № 12-1756-01 від 20.10.2012 р. та № 12-1394-01 від 01.08.2012 р. з «Дніпропетровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського» про надання позивачеві в оренду приміщень та майна, автомобілів, навантажувачів для виконання функцій прибирання та утримання приміщень.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.
Питання, пов'язані з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту, врегульовано статтею 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підпунктом "а" п.198.1 якої передбачено право на віднесення сум податку з ПДВ до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.
Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" N 996-XIV від 16.07.1999 року, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З аналізу наявних у справі первинних документів, які також досліджувались під час перевірки, що підтверджується актом перевірки, за господарськими операціями позивача з вищенаведеним контрагентом вбачається, що вони складені у відповідності до законодавства України.
Жодних зауважень щодо їх оформлення в акті перевірки також не зазначено.
Стосовно твердження відповідача про те, що позивач для проведення перевірки не надав документального підтвердження того як відбувалася передача права власності на товар, ким проводились навантажувально-розвантажувальні роботи, товарно-транспортні накладні, накази про відрядження працівників ТОВ «Голметресурс», а також подорожні листи, акти списання бензину та інші документи то суд вважає твердження необґрунтованим та не бере його до уваги з огляду на наступне:
відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Робітники позивача переведені до штату підприємства з штату контрагентів- покупців та проживають в місцевості, в якій знаходяться підприємства, яким надавалися клінінгові послуги ПАТ «ДМКД», ПАТ «МК Азовсталь», ПАТ « Арселормітал Кривий Ріг», ПАТ «Дніпроважмаш», ТОВ Корум Сорс» та ТОВ «Першотравенський ремонтно-технічний завод» ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» тому накази про відрядження працівників не надавались, позивачем здійснювалась фіксація фактично відпрацьованого часу та нараховувалась оплата праці відповідно до вимог чинного законодавства. Розвантажування провадилось працівниками позивача на території контрагентів-покупців, необхідності залучати спеціалізовану розвантажувальну техніку не було, у звязку з малогабаритним розміром товару.
Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Також, відсутність сертифікатів якості, зберігання яких не передбачено чинним законодавством, не може свідчити та бути доказом відсутності проведення господарської операції, оскільки відсутність у платника податків сертифікатів якості та сертифікатів походження товару за наявності доказів фактичного отримання товару та його використання в господарській діяльності не може позбавляти такого платника права на формування податкового кредиту за відповідними господарськими операціями, оскільки податкове законодавство не пов'язує таке право з наявністю у платника податку сертифікатів якості й сертифікатів походження товару.
Як на час укладення правочинів позивача з зазначеними вище конрагентами так і під час їх виконання, сторони були належним чином зареєстрованими в ЄДРПОУ та були платниками податку на додану вартість; ні установчі документи контрагентів позивача, ні їх свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість не визнані в установленому порядку недійсними. Крім того, укладений між сторонами договори не визнавалися недійсними в судовому порядку.
Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, а придбаний товар використовувався в господарській діяльності позивача під час надання клінінгових послуг.
При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Суд звертає увагу на те, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, у яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Акт перевірки контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Таким чином, висновки відповідача про вчинення позивачем порушень податкового законодавства, щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та віднесення відповідних сум до складу валового доходу та валових витрат за період, що перевірявся, мають характер припущень та є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень.
відповідно до розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПС України від 22.12.2010р. №984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:
чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог щодо неправомірності дій відповідача по здійсненню коригування показників податкової звітності, суд звертає увагу на те, що система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України є програмним продуктом. Так, контроль за поданням платниками податків податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, перевірка їх достовірності є одними з основних функцій органів державної податкової служби. З метою удосконалення системи адміністрування податку на додану вартість та визначення порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів ДПА України своїм Наказом "Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів" від 18.04.08 № 266 затвердила відповідні Методичні рекомендації (далі - Методичні рекомендації №266).
Згідно з п. 1.3 Методичних рекомендацій №266 створені такі програмні продукти: система формування та подання до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку податкової звітності в електронному вигляді щодо ведення обліку розшифрування податкового кредиту та податкових зобов'язань у розрізі контрагентів; система приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності щодо проведення автоматизованого контролю податкової декларації з податку на додану вартість на районному рівні; система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.
За змістом п. 2.12. Методичних рекомендацій №266 інформація податкової звітності з податку на додану вартість надсилається до центральної бази даних податкової звітності та підлягає розподілу відповідно до вимог Методичних рекомендацій щодо порядку розподілу платників податків за категоріями уваги та співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України.
Одночасно положеннями пп.16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Податкова декларація - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (п. 46.1ст. 46 ПК України). Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Податкова декларація з ПДВ заповнюється платником податку самостійно або іншою особою, нотаріально уповноваженою платником податку здійснювати таке заповнення, у порядку, передбаченому главою 2 розділу II цього Кодексу(п.179.5ст. 179 ПК України). Внесення змін до податкової звітності, за змістом ст. 50 ПК України, вчиняється шляхом подання уточнюючих розрахунків платником податків.
Положеннями п. 9.8 ст. 9 ПК України визначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Методичними рекомендаціями щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затвердженими наказом ДПА України від 31.12.08 №827, передбачено, що за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом ведення та захисту податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію. За відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків, несуть відповідальність підрозділи ведення та захисту податкової звітності.
Таким чином, обов'язку платника податків подати декларацію з податку на додану вартість кореспондує обов'язок податкового органу прийняти таку декларацію та, при відсутності зауважень до її оформлення, відобразити показники цієї декларації у відповідних базах податкової звітності, а показники податкового кредиту та податкових зобов'язань конкретного платника податків, які відображаються в Деталізованій базі співставлення, формуються на підставі показників поданих таким платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість з додатком № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, і повинні їм відповідати.
Крім того, вище викладені нормативні положення дають підстави для висновку й про те, що процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Такий етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Поза яким питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.
У даному випадку, позивачем було здано до податкового органу податкові декларації з ПДВ з додатком №5 за спірний період.
Суд відмічає, що висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку, як підстави для внесення змін до вказаної бази даних, може бути зроблений податковим органом лише після визначення платнику податкових зобов'язань відповідним податковим повідомлення-рішенням та їх узгодження у встановленому законом порядку.
Як встановлено в ході розгляду справи, податкове повідомлення-рішення не є узгодженим.
Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст.54 ПК України та його узгодження.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно до ст. 86 вищевказаного Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Межі юридичної відповідальності кожного платника податку, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належних доказів та не довів обґрунтованості та правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, тому у суду є підстави вважати незаконними та такими, що підлягають скасуванню оскаржувані податкові повідомлення-рішення
Керуючись ст.ст. 158-163, 254 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Голметресурс" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволити.
В тому числі дії з виключення з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені товариством з обмеженою відповідальністю «Голметресурс» у податкових деклараціях за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень місяці 2013 року.
Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити показники податкової звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Голметресурс» за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень місяці 2013 року, в тому числі зобов'язати відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які Товариство з обмеженою відповідальністю «Голметресурс» включило до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень місяці 2013 року.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя С.В. Ніколайчук