Справа № 812/1337/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2015 р. м. Київ К/800/33568/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання рішення незаконним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в якому просила зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області видати ПП ОСОБА_4 документ про реєстрацію позивача, як платника збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове пенсійне страхування» та повноважень наданих п.п.1 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за № 442/6730; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області утриматись від вчинення дій по взяттю позивача, як платника внесків на пенсійне страхування, відповідно до п.3 ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на облік у Пенсійному фонді, який не має статуту та юридичної особи у відповідності до п.п.1 п.1 та 2 ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; визнати незаконним рішення за № 1476 від 24.10.2012 про застосування до позивача, як не платника страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який може вважатися платником єдиного внеску.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року залишено без змін постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, дійшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 зареєстрована 12.10.1993 року, як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1. Крім того, вона є платником єдиного податку, що підтверджено свідоцтвом про сплату єдиного податку НОМЕР_2.

Згідно повідомлення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку позивача було взято на облік платником єдиного внеску 22.10.1993 року за реєстраційним номером 2406.

Оскільки позивачем не подано до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2011 рік, то відповідачем було складено акт від 25.10.2012 № 618 про неподання звітності до Пенсійного фонду України. На підставі вказаного акту винесено рішення про застосування штрафних санкцій № 1476 від 24.10.2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився Донецький апеляційний адміністративний суд дійшли висновку, про безпідставність позовних вимог, з посиланням на те, що позивачем, в порушення вимог п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не подано у строк визначений законом, звіт про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду за 2011 рік.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Розділом VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року « 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього Закону (п.2.3).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1014/18309, затверджено Порядок формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яким встановлено порядок, строки подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та суми нарахованого єдиного внеску до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах (далі - органи Пенсійного фонду) та його форму.

Згідно п.2.1 розділу ІІ Порядку, звіт до органів Пенсійного фонду подається особисто фізичною особою, страхувальником або відповідальною особою фізичної особи або страхувальника за місцем взяття на облік в органах Пенсійного фонду.

Судами попередніх інстанцій встановлений факт неподання позивачем звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми зарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2011 рік до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Аналізуючи обставини справи та застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості прийнятого відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій № 1476 від 24.10.2012 року, оскільки ОСОБА_4 яка зареєстрована, як фізична особа-підприємець порушені заходи відповідальності встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у 2011 році.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, вважає, що постанова Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець