Справа № 804/2543/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 р. Справа № 804/2543/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
за участю представників:
позивача Маслянікової І.О.
відповідача Юрасової Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Спецстройсистема» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 12.01.2015 року № 27,-
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем було направлено позивачу запит про надання документів та письмових пояснень. Вказаним запитом відповідач запросив у позивача низку документів. Позивач у строк, встановлений Податковим кодексом України, направив відповідачу інформацію та її документальне підтвердження на обов'язковий письмовий запит податкового органу. Отже, відповідач не мав передбачених п.п.78.1.1 ст. 78 ПК України підстав для проведення перевірки позивача, у зв'язку з чим, наказ відповідача про призначення перевірки порушує права та охоронювані законом інтереси підприємства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість, зазначив, що Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська була отримана відповідь ПП «Спецстройсистема» про надання документів, проте не в повному обсязі, тому, на думку відповідача, під час винесення оскаржуваного наказу податковий орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
12.11.2014 року ПП «Спецстройсистема» засобами поштового зв'язку було направлено відповідь - письмові пояснення за вих.№11/12-1 до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо надання інформації та її документального підтвердження за період вересень 2014 року.
13.11.2014 року вказані письмові пояснення з документальним підтвердженням на 576 аркушах були отримані відповідачем, про що свідчить підпис уповноваженого працівника відповідача на повідомленні про вручення.
На підставі наказу №27, виданого 12.01.15 року, Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська згідно з п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) проведено позапланову невиїзну перевірку ПП «Спецстройсистема», за вересень 2014 року.
27.01.2015 року Актом про проведення позапланової невиїзної перевірки ПП «Спецстройсистема» за вересень 2014 року №248/04-63-22-03/36839765 встановлено: перевіркою ПП «Спецстройсистема» за вересень 2014 року не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій.
Позивач вважає, що наказ про проведення перевірки ПП «Спецстройсистема» був прийнятий начальником Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська за відсутності передбачених законом підстав, у зв'язку з чим, звернувся до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає, що видання керівником податкового органу наказу про проведення позапланової перевірки безпосередньо призводить до виникнення певних обов'язків у платника податків, щодо якого прийнято рішення про проведення перевірки. Тому, зазначений наказ є таким, що має правове значення, а отже, є актом у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу керівника податкового органу про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків, виданого на підставі норм Податкового кодексу України, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Дана позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 24.12.2010 р. №1844/11/13-10.
Суд також зазначає про те, що відповідачем проведено саме позапланову невиїзну документальну перевірку позивача згідно статті 79 ПК України, якою не передбачено право платника податків відмовити у допуску до перевірки.
Оскільки перевірка була невиїзною, то позивач не міг висловити свою не згоду з її проведенням та скористатися своїм правом не допустити працівників податкового органу до перевірки, адже Податковим кодексом України не передбачено процедури допуску до невиїзної перевірки, а тому позивач вправі оскаржити наказ на проведення невиїзної перевірки навіть після оформлення її результатів у вигляді акту та податкового повідомлення - рішення.
Аналогічну позицію займає і Державна фіскальна служба України у листі від 12.09.2014 року № 4352/7/99-99-10-02-02-17.
Повноваження, компетенція контролюючих органів, обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України. Державні податкові інспекції є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів. Податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: загальність оподаткування; рівність усіх платників перед законом; невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства; презумпція правомірності рішень платника податку; фіскальна достатність; соціальна справедливість; економічність оподаткування; нейтральність оподаткування; стабільність; рівномірність та зручність сплати; єдиний підхід до встановлення податків та зборів. Зазначені принципи спрямовані на недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.
Судом встановлено, що 12.01.2015 року відповідачем прийнято наказ № 27 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Спецстройсистема».
Як вбачається з тексту наданого наказу підставою для проведення перевірки відповідачем обрано п.п. 78.1.1. п.78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України.
З повідомлення про проведення перевірки № 357/04-63-22-03 від 12.01.2015 року вбачається, що підставою для проведення перевірки відповідачем обрано п.п. 78.1.1. п.78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України.
Судом з пояснень представника позивача та з матеріалів справи встановлено, що вищевказані наказ про проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки позивач отримав 15.01.2015 року, тобто вже після початку перевірки.
Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу . Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки.
Так, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення; в свою чергу можливість для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає виключно за наявності двох умов: 1) виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства; 2) не надання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит податкового органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Оскільки правовими підставами проведення перевірки відповідачем вказані саме п.п. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 ПК України, то для її проведення відповідачем мають бути доведені наступні обставини:
- відповідачем мали бути виявлені факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації;
- відповідачем мав бути виявлений факт не надання платником податків пояснень та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, зазначеним пунктом встановлені наступні умови законності призначення перевірки:
- виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації,
- направлення письмового запиту органом державної податкової служби до платника податків стосовно надання пояснень та їх документальних підтверджень,
- встановлення податковим органом факту отримання такого запиту,
- ненадання платником податків протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту пояснень та їх документальних підтверджень.
- після спливу зазначеного строку - прийняття наказу про проведення перевірки та направлення повідомлення платнику податків про дату та місце її проведення.
Вирішуючи питання наявності підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до частин першої та другої пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.
Згідно з частиною третьою пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Суд також зазначає, що у п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245 «Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом», яка розроблена у відповідності до пунктів 73.2 та 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, зазначено, що у запиті щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин обов'язково зазначаються підстави для його надіслання.
Отже, перед тим, як направити запит, орган державної податкової служби перевіряє: наявність законних підстав для отримання податкової інформації; наявність інформації в системі органів державної податкової служби; відсутність підстав для періодичного подання зазначеної інформації відповідно до цього Порядку.
Необхідність зазначення у письмову запиті органу державної податкової служби підстав для його направлення підтверджується також листом Державної податкової адміністрації України від 27.04.2011 року № 7971/6/23-4015/346, згідно з яким письмовий запит повинен містити підстави для направлення такого запиту передбачені у п.73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.
Згідно з ч.5 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
З матеріалів справи вбачається, що письмовий запит позивач отримав 05.11.2014 року.
У вказаному листі відповідач просив протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту надати завірені належним чином копії наступних документів за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року: Договора на придбання та реалізацію товарів, (робіт, послуг); податкові накладні, видаткові накладні, сертифікати походження на придбання та реалізацію товарів, (робіт, послуг); довіреності на отримання товарів; розрахункові документи, пов'язані із виконанням договорів, у т.ч. актів заліку; реєстри придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), дані ж/о 201, 209, 281, 311, 361, 372, 631, 685 за відповідний період, іншу бухгалтерську документацію, що підтверджує факт придбання та продажу товарів (робіт, послуг); дані про наявність дебіторської чи кредиторської заборгованості по розрахункам між підприємствами на 01.09.2014 р. по 30.09.2014 р. та на теперішній час; документи, що підтверджують перевезення товарів, розрахунки із перевізниками (вказати вид та обсяги транспортування товару (власний чи орендований транспорт), надати інформацію про підприємство - перевізник (найменування перевізника з кодом ЄДРПОУ, згідно яких довіреностей, на кого оформлених), розрахунки з ним, а також зазначити номери конкретного автомобільного, залізничного або іншого транспорту, який використаний для перевезення товару, за рахунок якої сторони; надати пояснення посадових осіб та осіб, що безпосередньо здійснювали виконання договору з питання фактичного транспортування товару від постачальника покупцю; ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, якщо це передбачено діючим законодавством; договори на зберігання, розміщення на складі, договори із організаціями, що здійснюють послуги по складуванню, у разі наявності виробничих потужностей, або орендованих приміщень документи на підставі яких здійснювалась оренда; та інші документи. Якщо товар, реалізований у вересні 2014р. був придбаний в інші періоди, то необхідно надати первинні документи, які б підтверджували його придбання.
Як свідок на стороні відповідача виступав головний державний ревізор - інспектор відділу перевірок з окремих питань - ОСОБА_3 Зазначений свідок був викликаний, приведений до присяги та допитаний з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 КАС України.
З пояснень свідка в судовому засіданні було з'ясовано, що позивачем відповідно до запиту від 23.10.2014 року не було надано жодного договору на придбання та реалізацію товарів, (робіт, послуг), надані податкові накладні, проте видаткові накладні, сертифікати походження на придбання та реалізацію товарів, (робіт, послуг), довіреностей на отримання товарів наді не були. Були надані рахунки - фактури, які с пояснень свідка, розрахунковими документами не являються. Не було надано чіткого реєстру придбання (продажу) товарів (робіт, послуг). Дані ж/о 201, 209, 281, 311, 361, 372, 631, 685 за відповідний період також не надані. Щодо даних про наявність дебіторської чи кредиторської заборгованості по розрахункам між підприємствами на 01.09.2014 р. по 30.09.2014 та на теперішній час, свідок зазначив, що інформація надана, проте не по всім контрагентам. Пояснив, що перевезень не було, а відтак документів, що підтверджують перевезення товарів, розрахунки із перевізниками - не було, інформації про підприємство - перевізник - не було. Були надані пояснення посадових осіб та осіб, що безпосередньо здійснювали виконання договору з питання фактичного транспортування товару від постачальника покупцю, але не повне. Щодо ліцензій на проведення відповідної діяльності підприємства, свідок зазначив, що їх не було, але й не потрібно. Також згідно пояснень свідка було встановлено, що договори на зберігання, розміщення на складі, договори із організаціями, що здійснюють послуги по складуванню, у разі наявності виробничих потужностей, або орендованих приміщень, документи на підставі яких здійснювалась оренда та інші документ позивачем надані не були. Також не надані первинні документи, які б підтверджували придбання товару, реалізованого у вересні 2014 року.
Однак, як було встановлено в судовому засіданні, у вказаних вище письмових поясненнях позивач навів повну інформацію про себе згідно відомостей з ЄДРПОУ, а також надав інформацію про взаємовідносини з підприємствами, задекларованими в декларації за вересень 2014 року по факту придбання товарів (робіт, послуг) за період з 01.09.2014р. по 30.09.2014р., а також належним чином завірені копії наступних документів з фінансової та податкової звітності, що підтверджують подальшу реалізацію товарів (робіт, послуг) за вищевказаний період: Договори на придбання та реалізацію товарів (робіт, послуг) за вересень 2014 р.; податкові накладні, видаткові накладні, сертифікати походження на придбання та реалізацію товарів, (робіт, послуг) за вересень 2014 р.; довіреності на отриманні товарів за вересень 2014 р.; розрахункові документи, пов'язані із виконанням договорів, у т.ч. актів заліку за вересень 2014 р.; реєстри придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), дані ж/о 201, 209, 281, 311, 361, 372, 631, 685 за вересень 2014 р., іншу бухгалтерську документацію, що підтверджує факт придбання та продажу товарів (робіт, послуг) за вересень 2014 р.; дані про наявність дебіторської чи кредиторської заборгованості по розрахункам між підприємствами на 01.09.2014 по 30.09.2014 та на теперішній час; документи, що підтверджують перевезення товарів, розрахунки із перевізниками (вказано вид та обсяги транспортування товару (орендований транспорт), надана інформація про підприємство-перевізник (найменування перевізника з кодом ЄДРПОУ, згідно яких довіреностей, на кого оформлених), розрахунки з ним, а також зазначено номери конкретних автомобільного, залізничного або іншого транспорту, який використаний для перевезення товару, за рахунок якої сторони за вересень 2014 р.; пояснення посадових осіб та осіб, що безпосередньо здійснювали виконання договору з питання фактичного транспортування товару від постачальника покупцю за вересень 2014 р.; ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, якщо це передбачено діючим законодавством за вересень 2014 р.; Договори на зберігання, розміщення на складі, договори із організаціями, що здійснюють послуги по складуванню, у разі наявності виробничих потужностей, або орендованих приміщень, документи на підставі яких здійснювалась оренда за вересень 2014 р.; інші документи за вересень 2014 р.
За вказаних обставин судом встановлено, що позивач надав податковому органу згідно переліку запитувану ним інформацію у повному обсязі, що також підтверджується долученою до матеріалів справи копією пакету перелічених вище документів.
Судом не приймаються твердження представника відповідача про неповний пакет документів з посиланням на Акт від 13.11.2014 року №3, оскільки вказаний Акт не може бути віднесено до належних доказів, так як його складено в порушення Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.09р. №270, а саме за відсутності співробітника пошти. Крім того, як було з'ясовано, вказаний Акт відправникові не направлявся.
Суд зазначає, що наявність лише податкової інформації про можливе порушення позивачем вимог податкового законодавства не є достатньою підставою для проведення позапланової документальної невиїзної перевірки за п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.
Аналогічні положення містяться також у листі Державної податкової адміністрації України від 27.04.2011 року № 7971/6/23-4015/346, згідно з яким, якщо у передбачених підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України випадках платник податків не надасть пояснення та їх документальне підтвердження на обов'язковий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня його отримання, такий орган вправі провести документальну позапланову перевірку.
Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для проведення позапланової документальної невиїзної перевірки позивача, оскільки позивач надав відповідачу письмові пояснення та їх документальне підтвердження.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси позивача, щодо порушення яких суд дійшов відповідного висновку та це підтверджується відповідними доказами.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного підприємства «Спецстройсистема» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 12.01.2015 року № 27 - задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 13 березня 2015 року.

Суддя В.В. Кальник