Справа № 808/14/15
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/14/15

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року , о 13:15 годині,

Справа № 808/14/15

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іноксгруп»

до Запорізької митниці Міністерства доходів та зборів України

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів й картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

В зв'язку з чим були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість і обраний метод її визначення. ТОВ «Іноксгруп» надав наступні документи: договір з третіми особами № 0140523 від 23.05.2013; рахунок з третіми особами №20140523; раніше оформлені митні декларації №11250000/2013/029948 від 11.11.2013 й №110100000/ 2014/217724 від 09.07.2014; рахунки UА08-2 від 22.08.2013; UА01-1 від 20.01.2014, що свідчать про те, що позивач неодноразово розмитнював металопродукцію, яка не відрізняється за ціною, номенклатурою, асортиментом,й раніше у митного органу будь-яких зауважень не виникало.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому кожний наступний метод застосовується лише уразі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МКУ.

Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Таким чином, вимога митного органу про надання декларантом додаткових документів та/або відомостей може мати місце та відповідати закону лише за наступних умов: ч.3 ст. 53 МКУ передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, яка повинна бути належним чином вмотивована, зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації;5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.При цьому, митний орган має право відійти від законодавчих обмежень, пов'язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Зважаючи на те, що документи, які були надані позивачем до митного органу в обґрунтування заявленої у декларації митної вартості товару, не містять жодних розбіжностей чи ознак підробки, мають необхідні дані, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та інформацію щодо його ціни, вимоги відповідача про необхідність подання додаткових документів не містять посилання на обставини (та докази їх наявності), що не дозволяють відповідачу у належний спосіб перевірити правильність розрахунку (числового значення складових) митної вартості товару та відомості щодо його ціни на підставі наданих позивачем документів, вказане рішення про витребування додаткових документів є незаконним - необґрунтованим та безпідставним.

ТОВ «Іноксгруп» було надано усі передбачені ч.2 ст.53 МКУ документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, необхідні для митного оформлення товару, тому у відповідача не було підстав витребувати додаткові документи, хоч позивачем вони були надані.

Посилання відповідача на наявність у договорі поміж третіми особами страхового платежу в розмірі 95 доларів США як на підставу відмови у митному оформленні не має відношення до ТОВ «Іноксгруп», оскільки специфікацією № 12 від 26.05.2014 передбачено умову поставки D.А.Р. Запоріжжя, відповідно до якої вартість доставки та страхування включено в ціну товару.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує й просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнає, просить відмовити у позові з підстав, викладених у запереченнях, зазначивши, що 04.11.2014 позивач заявив МД №112 050000/2014/024280 на товари №1 «прутки з легованої сталі», №2 «прокат плоский з легованих сталей», №3 «прутки з корозійностійкої (нержавіючої) сталі»; країна виробництва CN, виробник – Machine and Forged Industries. Копії документів, що надавались декларантом під час заявлення товарів до митного оформлення та на вимогу митниці, додаються в електронному вигляді.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно з вимогами ст.53 МКУ, орган Міністерства доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару (зазначені у ч.2 ст. 53 МКУ) містять розбіжності, а саме: в інвойсі № UА05-1 від 26.05.2014 відсутнє посилання на специфікацію № 12 від 26.05.2014 до контракту № UА2011-1 від 03.04.2011, у якій вказується назва товару, його кількість, ціна, умови й строки поставки та оплати.

Тому 04.11.2014 декларанту була пред’явлена письмова вимога у вигляді електронного повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов'язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунку про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);виписки з бухгалтерської документації;каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; декларацію країни відправлення. Також було зазначено, що декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

05.11.2014декларантом були надані вищезазначені додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість, під час розгляду яких було встановлено, що у наданому додатково рахунку з третіми особами №20140523 не зазначено дату документа, в договорі №20140523 від 23.05.2014 й рахунку №20140523 міститься вартість страхування (98 USD).

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, документами,які підтверджують митну вартість, у разі якщо здійснювалось страхування є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Зазначені документи до митного оформлення не надано - декларантом не подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також він відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 57 МКУ, було проведено процедуру консультацій між органом Міністерства доходів і зборів й декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.64 цього Кодексу (у формі електронного повідомлення). Під час консультації митний орган та декларант здійснили обмін наявною у кожного з них інформацією. За результатами проведеної консультації узгоджено й прийнято рішення про визначення митної вартості за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) - 2г з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

З урахуванням вищевикладеного відповідач вважає дії митниці правомірними, а пред’явлений позов - безпідставним.

Судом встановлено, що позивач до Запорізької митниці подав митну декларацію форми МД-2 №112050000/2014/024280, відповідно до графи 12 якої заявив митну вартість у розмірі 929670,82 гривень, тобто за основним методом (за ціною контракту) (а.с. 30).

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ст. 49 МКУ, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МКУ, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 МКУ,у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Згідно із ст. 57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 58 МКУ, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов’язані між собою особи або хоч і пов’язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Як встановлено судом з пояснень представників сторін, 05.11.2014 позивачу надійшло повідомлення від відповідача про те, що, згідно із ст. 53 МКУ, митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості й містять розбіжності, а саме у інвойсі № UА05-1 від 26.05.2014 відсутнє посилання на специфікацію від 26.05.2014.

Згідно з ч.ч. 3, 6 ст. 53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Судом встановлено, що ТОВ «Іноксгруп» було подано до Запорізької митниці додаткові документи, а саме: договір з третіми особами №20140523 від 23.05.203; рахунок з третіми особами №20140523; раніше оформлені митні декларації №11250000/2013/029948 від 11.11.2013 й №110100000/2014/217724 від 09.07.2014, рахунки UА08-2 від 22.08.2013 й UА01-1 від 20.01.2014 (а.с. 58-69).

Підставами прийняття такого рішення стали розбіжності, встановлені митним органом, а саме: у наданому декларантом рахунку з третіми особами не зазначена дата документу, а в договорі №20140523 від 23.05.2014 та в рахунку №20140523 міститься вартість страхування – 98 дол. США (а.с.72). Також, у зв’язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а саме – декларантом не подано в повному обсязі документи, передбачені ч.ч.2,3 ст. 53 МКУ, методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів та подібних (аналогічних) товарів не можливо застосувати у зв’язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних/аналогічних товарів, методи визначення митної вартості на основі віднімання/додавання вартості не можуть бути застосовані у зв’язку з відсутністю у декларанта й митниці відомостей щодо складових митної вартості, митна вартість цих товарів була визначена митницею за резервним методом (а.с.73).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В судовому засіданні в даних документах не було встановлено жодних розбіжностей. Крім того, відсутність у наданому декларантом рахунку з третіми особами дати документу та наявність в договорі №20140523 від 23.05.2014 й в рахунку №20140523 вартості страхування (98 дол. США), не можуть розцінюватися як обґрунтована підстава для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Посилання відповідача на виявлену ним розбіжність в документах, поданих позивачем, а саме на відсутність у інвойсі № UА05-1 від 26.05.2014 посилання на специфікацію від 26.05.2014, є такими, що не відповідають дійсності, та не є розбіжностями в розумінні ч.3 ст53 МКУ, оскільки, як вбачається з самого інвойсу, він містить повний перелік товарів у відповідності до вказаної специфікації, а в призначенні платежу за даним інвойсом зазначена сплата у відповідності до контракту UA2011-1 від 03.04.2011.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, присудженню на користь позивача підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати: згідно з платіжним дорученням №25 від 19.12.2014, позивач сплатив395,2 гривень судового збору (а.с.14).

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000415/2 від 05.11.2014.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іноксгруп» (ЄДРПОУ 35147243) судові витрати у розмірі 395 (трьохсот дев’яносто п’яти) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш