Справа № 825/2142/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2015р. м. Київ № К/800/56682/14, К/800/54965/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Бухтіярової І.О., Голубєвої Г.К., секретар судового засідання - Іванов Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу та касаційну скаргу Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області Управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області
на постановуКиївського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014
у справі №825/2142/14
за позовомПублічного акціонерного товариства «Слов'янські шпалери - КФТП»
доУправління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області
третя особаКорюківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Чернігівській області
за участю Прокуратури міста Чернігова
провизнання дій протиправними та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Слов'янські шпалери - КФТП» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області щодо не здійснення перерахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2014 року у розмірі 13428481,00 грн. на поточний рахунок позивача та стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 13428481,00 грн. за декларацією за січень 2014 року та пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості по невідшкодованій сумі податку у розмірі 333099,90 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.07.2014 у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014 у даній справі, скасована постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.07.2014, прийнято нове рішення про задоволення позову. Визнано бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області щодо не перерахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість протиправною та стягнуто з Державного бюджету України суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 13428481,00 грн. та пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості по відшкодуванню податку на додану вартість у розмірі 333099,90 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач та третя особа подали касаційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити без змін рішення суду першої інстанції, оскільки вважають, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційних скарг є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційних скарг відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19.02.2014 позивач подав до Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2014 року №, відповідно до якої бюджетному відшкодуванню підлягає сума з податку на додану вартість у розмірі 13428481,00 грн.

До вказаної декларації також були додані наступні документи: довідка про залишок суми від'ємного значення, розрахунок суми бюджетного відшкодування № та заява про повернення суми бюджетного відшкодування №.

Корюківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Чернігівській області по декларації позивача за січень 2014 року був складений висновок №100-20 від 12.03.2014 про суму відшкодування податку на додану вартість за декларацією з податку на додану вартість за січень 2014 року та її підтвердження, який був переданий згідно реєстру висновків від 14.03.2014 до Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області 17.03.2014.

Державна казначейська служба України у Корюківському районі Чернігівської області листом від 14.07.2014 №03-43/1130 повернула без виконання висновок Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області №100-20 від 12.03.2014, посилаючись на відсутність узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування, яка передбачена вимогами пункту 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 №39 (далі - Порядок №39).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Державна казначейська служба України у Корюківському районі Чернігівської області правомірно повернула без виконання висновок Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області №100-20 від 12.03.2014, з огляду на те, що орган казначейства не вирішує самостійно питання щодо перерахування сум податку на додану вартість, а лише виконує висновки податкових органів виключно за наявності узагальненої інформації у зв'язку з чим відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, встановлений законами України та Порядком №39.

Скасовуючи рішення суду першої інстанцій та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у відповідності до положень Податкового кодексу України підставою для здійснення бюджетного відшкодування є висновок податкового органу про суму такого відшкодування, у зв'язку з чим відсутність узагальненої інформації по заявлених позивачем сумах бюджетного відшкодування не може бути підставою для відмови у здійсненні бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Підставою виникнення спору у даній справі стало невиконання відповідачем передбачених законом дій після надіслання йому висновку податковим органом про підтвердження суми бюджетного відшкодування, що підлягає виплаті позивачу.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Бюджетне відшкодування, у відповідності до вимог підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 200.7, 200.8. статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних (пункт 200.10 статті 200 Податкового кодексу України).

Приписами пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 200.17 статті 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (в тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України.

Системний аналіз наведених дає підстави для висновку, що у разі підтвердження податковим органом під час перевірки сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, орган Державного казначейства України видає платнику податку суму бюджетного відшкодування зазначену у висновку, поданому йому податковим органом у п'ятиденний строк після закінчення перевірки. При цьому, регламентований нормами Податкового кодексу України порядок відшкодування сум податку на додану вартість платнику податків не містить вимог обумовлюючих здійснення виплати сум відшкодування на підставі наявних, як висновку про підтвердження сум відшкодування, так і узагальненого висновку про суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Відтак, не можна визнати слушними посилання органу казначейської служби та податкового органу на необхідність отримання узагальнених висновків про суми бюджетного відшкодування ПДВ від вищестоящого органу державної податкової служби для здійснення виплати позивачу. Адже зазначене питання стосується порядку взаємодії органів всередині централізованої податкової системи, що регулюється відомчими нормативними документами. Втім правові механізми взаємодії між окремими ланками системи органів державної податкової служби з метою посилення контролю за дотриманням податкового законодавства не можуть обмежувати законодавчо встановлені права платника, переносити у часі реалізацію таких прав (у тому числі права на отримання бюджетного відшкодування).

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, не відшкодовані платнику податку протягом встановленого строку суми, вважаються бюджетною заборгованістю, за стягненням яких платник податку має право в будь-який момент після виникнення такої бюджетної заборгованості звернутися до суду та нарахувати пеню на суму такої заборгованості.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що обов'язок передбачений Податковим кодексом України не був виконаний відповідачем чим, в свою чергу, були порушені права позивача, апеляційний суд дійшов вмотивованого висновку про протиправну бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області та необхідність стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетної заборгованості з ПДВ та пені.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційних скарг, про наявність законних підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 13428481,00 грн. та пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості по відшкодуванню податку на додану вартість у розмірі 333099,90 грн.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційних скарг не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційні скарги Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області та Управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді І.О. Бухтіярова Г.К.Голубєва