Справа № 2а-1670/4908/12
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/4908/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

представників позивача - Губаренка Ю.М., ОСОБА_2,

представника відповідача - Павленко К.В.,

представника третьої особи - Васильєва О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Холдинг" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Компанія Джессап Трейд енд Інвестмент про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2012 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Холдинг" (надалі - ТОВ "Нова Холдинг", Товариство) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби (нині - Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області, надалі - Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.03.2012 №/35 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість (надалі - ПДВ) на 738 802,00 грн., №/318 про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 3 729 696,00 грн., №/317 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 13 973 759,75 грн., від 08.06.2012 №/786 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 13 959 028,54 грн. та рішення від 29.03.2012 №/320 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 15 419,08 грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 29.03.2012 №/318 в частині нарахування грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 2 757 465,00 грн. та в сумі 631 356,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 апеляційну скаргу Кременчуцької ОДПІ залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ "Нова Холдинг" задоволено частково. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 29.03.2012 №/35, №/318, №/317, від 08.06.2012 №/786. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.08.2013 касаційну скаргу Кременчуцької ОДПІ задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 скасовано та залишено в силі постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2012.

З урахуванням висновків суду касаційної інстанції, відображених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.08.2013 та на підставі акту перевірки №201/22-209/31998642 від 14.03.2012, Кременчуцька ОДПІ 09.09.2013 сформувала, крім інших, податкові повідомлення-рішення №/417 про зменшення розміру від'ємного значення з ПДВ на суму 738 802,00 грн. (т. 26 а.с. 36), №/416 про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 340 875,00 грн. (т. 26 а.с. 35) та №/415 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 13 959 028,54 грн. (т. 26 а.с. 34).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено Компанію Джессап Трейд енд Інвестмент, апеляційну скаргу якої ухвалою цього ж суду від 06.02.2014 залишено без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 - без змін.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2014 касаційну скаргу Компанії Джессап Трейд енд Інвестмент задоволено частково. Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 14.08.2013, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 адміністративну справу за даним позовом прийнято до провадження (т. 26 а.с. 3).

05.03.2015 представник позивача надав суду заяву про зміну позовних вимог (т. 26 а.с. 29-33), в якій вже просить визнати протиправними та скасувати лише податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 09.09.2013 №/417, №/416, №/415.

У судовому засіданні представники позивача та третьої особи наполягали на задоволенні позову з мотивів, викладених у позовній заяві, тоді як представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини порушення платником вимог податкового законодавства, зафіксовані актом перевірки Кременчуцької ОДПІ №201/22-209/31998642 від 14.03.2012.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі з урахуванням наступного.

Як свідчить зміст адміністративного позову, а також зміст заяви про уточнення позовних вимог, правовою підставою для застосування до позивача заходів фіскального впливу шляхом прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугували висновки планової виїзної перевірки про порушення суб'єктом господарювання вимог податкового законодавства, зафіксовані в акті Кременчуцької ОДПІ №201/22-209/31998642 від 14.03.2012 (т. 1 а.с. 17-154).

З матеріалів справи суд встановив, що вказаний акт був складений відповідачем за наслідками планової виїзної перевірки ТОВ "Нова Холдинг" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 30.09.2011, проведеної на підставі наказу Кременчуцької ОДПІ від 24.01.2012 №350 у термін з 24.01.2012 по 05.03.2012.

Даним актом зафіксовані випадки порушення позивачем, зокрема:

- пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", пп. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, пп. 138.1, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено податок на прибуток в сумі 13 680 042,00 грн., у т.ч.: за IV квартал 2010 року - на 1 174 867,00 грн., за І квартал 2011 року - на 864 418,00 грн., за II квартал 2011 року - на 712 062,00 грн., за III квартал 2011 року - на 10 928 695,00 грн.;

- пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", п. 44.1 ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено ПДВ у сумі 3030165,00 грн., у т.ч.: за жовтень 2010 року - на 66 746,00 грн., за листопад 2010 року - на 203 018,00 грн., за грудень 2010 року - на 255 622,00 грн., за січень 2011 року - на 87 565,00 грн., за березень 2011 року - на 225 126,00 грн., за квітень 2011 року - на 255 496,00 грн., за травень 2011 року - на 520 676,00 грн., за червень 2011 року - на 279 549,00 грн., за липень 2011 року - на 197 774,00 грн., за серпень 2011 року - на 438 114,00 грн., за вересень 2011 року - на 500 479,00 грн. та встановлено факт завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації з ПДВ) у сумі 738 802,00 грн. за вересень 2011 року;

- ч. 10 ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в результаті здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених Кабінетом Міністрів України мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, у зв'язку з чим застосовано фінансову санкцію в розмірі 15419,08 грн.

На підставі висновків перевірки, зафіксованих актом №201/22-209/31998642 від 14.03.2012, Кременчуцькою ОДПІ 29.03.2012 були сформовані наступні податкові повідомлення-рішення:

- №/35, яким ТОВ "Нова Холдинг" зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ за звітний період вересень 2011 року у розмірі 738 802,00 грн. (т. 1 а.с. 155);

- №/318, яким ТОВ "Нова Холдинг" збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 3 729 696,00 грн., у т.ч.: 3 030 165,00 грн. - за основним платежем та 699 531,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 157);

- №/317, яким ТОВ "Нова Холдинг" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 13 973 759,00 грн., у т.ч.: 13 680 042,00 грн. - за основним платежем та 293 717,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 159).

Крім цього, Кременчуцькою ОДПІ 29.03.2012 прийнято рішення №/320 про застосування фінансових санкцій, яким до Товариства за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених Кабінетом Міністрів України мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва, застосовано фінансову санкцію в розмірі 15 419,08 грн. (т. 1 а.с. 162). На момент розгляду даної справи позивач сплатив суму грошового зобов'язання за вказаним рішенням відповідача та не оскаржує його.

За наслідками процедури адміністративного оскарження, Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.06.2012 №/786 про донарахування ТОВ "Нова Холдинг" грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 13 959 028,54 грн., у т.ч.: 13 667 856,00 грн. - за основним платежем та 291 172,54 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 161).

Після отримання ухвали Вищого адміністративного суду України від 14.08.2013 (т. 24 а.с. 217-223), якою підтверджено правильність висновків Полтавського окружного адміністративного суду, викладених у постанові від 05.12.2012, та на підставі акту перевірки №201/22-209/31998642 від 14.03.2012, Кременчуцькою ОДПІ 09.09.2013 були сформовані нові податкові повідомлення-рішення:

- №/417 (замість відкликаного №/35 від 29.03.2012), яким ТОВ "Нова Холдинг" зменшено розмір від'ємного значення ПДВ за звітний період вересень 2011 року на суму 738 802,00 грн. (т. 26 а.с. 36);

- №/416 (замість відкликаного №/318 від 29.03.2012), яким ТОВ "Нова Холдинг" збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 340 875,00 грн., у т.ч.: 272 700,00 грн. - за основним платежем та 68 175,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 26 а.с. 35);

- №/415 (замість відкликаного №/786 від 08.06.2012), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 13959028,54 грн., у т.ч. 13 667 856,00 грн. - за основним платежем та 291 172,54 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 26 а.с. 34).

Саме ці податкові повідомлення-рішення, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, на теперішній час становлять предмет даного адміністративного позову, з урахуванням якого суд буде встановлювати межі дослідження доказів у справі.

Вказані податкові повідомлення-рішення вже були предметом судового дослідження у справі №816/5759/13-а, проте лише в частині оскарження процедурних моментів їх прийняття, що стосуються порядку (строку) їх складання, своєчасності направлення платнику податкових повідомлень-рішень та доданих до них розрахунків податкових зобов'язань і штрафних санкцій. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2014 у задоволенні позову ТОВ "Нова Холдинг" відмовлено (т. 26 а.с. 52-58).

Тож підстави для закриття провадження у справі відсутні, оскільки питання правомірності нарахування грошових зобов'язань має досліджуватися саме у даній адміністративній справі.

Як вже встановлено вище, суми грошових зобов'язань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями приведені відповідачем у відповідність до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2012, якою надано оцінку правомірності підстав включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах із придбання природного газу для власних цілей ПП "Епіцентр" за договорами комісії №11-10 від 14.12.2009 та №11-11 від 25.11.2010 (т. 14 а.с. 106-113), внаслідок чого доведено факт незаконності донарахування грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 282 018,00 грн. Цим же судовим рішенням враховано судову преюдицію у спірних правовідносинах, які охоплені актами попередніх податкових перевірок на загальну суму ПДВ у розмірі 2 048 689,00 грн., оцінка яким надавалася в судових рішеннях Полтавського окружного адміністративного суду, зокрема в постанові від 21.07.2011 у справі №2а-1670/3221/11 за адміністративним позовом ТОВ "Нова Холдинг" до Кременчуцької ОДПІ про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень (т. 23 а.с. 76-79), в постанові від 28.02.2012 у справі №2а-1670/10488/11 за адміністративним позовом ТОВ "Нова Холдинг" до Кременчуцької ОДПІ про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення (т. 23 а.с. 83-86), в постанові від 05.04.2012 у справі №2а-1670/34/12 за адміністративним позовом ТОВ "Нова Холдинг" до Кременчуцької ОДПІ про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення (т. 23 а.с. 80-82). Вказаними судовими рішеннями надано правову оцінку податковим повідомленням рішенням Кременчуцької ОДПІ №/41 від 01.04.2011, №/3457 від 25.11.2011 та №001153201/272 від 21.12.2011, внаслідок чого суд визнав їх протиправними.

Відтак дослідженню у даній справі підлягають обставини нарахування позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток та з ПДВ лише за правовідносинами, які лягли в основу прийнятих 09.09.2013 Кременчуцькою ОДПІ податкових повідомлень-рішень.

Як свідчить зміст акту податкової перевірки та детальний розрахунок встановлених порушень (т. 26 а.с. 46-51) на формування позивачем складу валових витрат за період з 4 кварталу 2010 року по 3 квартал 2011 року, а також витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та податкового кредиту мали вплив операції з придбання у ряду контрагентів (ТОВ "Полімер-Столиця", ТОВ "Компанія Тегра", ТОВ "Промислова група "ДФМ", ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ТОВ "Компанія "Домінанта ЛТД") товару, реальність яких поставлена податковим органом під сумнів з огляду на обставини ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних на перевезення придбаного товару, відсутність основних фондів у контрагентів та недостатність трудових ресурсів, неможливість проведення зустрічної перевірки контрагентів через відсутність за юридичною адресою, неможливість підтвердження факту переміщення товару у ланцюгу між контрагентами до постачальника, встановлення на підставі системи автоматизованого співставлення податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України невідповідностей між даними покупця і постачальника, невизнання податковим органом декларацій контрагента податковою звітністю.

Скасовуючи рішення судів у цій частині, суд касаційної інстанції вказав на необхідність врахування того, що наявність законодавчо визначених обставин для формування валових витрат/витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту є обов'язковою, але не безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що відомості в первинних документах не відповідають дійсності, в тому числі, коли господарські операції не мали реального характеру, були спрямовані на протиправне отримання податкових вигод з метою ухилення від оподаткування. Водночас нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише фактами зафіксованих в ході перевірки контрагента певних порушень вимог податкового закону, неможливістю проведення перевірки через відсутність контрагента за юридичною адресою, відсутністю у контрагента основних фондів та трудових ресурсів. Так само і реальний характер господарських операцій має підтверджуватися доказами, які відповідають вищевказаним критеріям.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат.

Усі документи в їх сукупності, складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції, належать до первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Тому, питання реального вчинення господарських операцій має з'ясовуватися на підставі оцінки усіх таких доказів в їх сукупності.

З метою дослідження обставин фактичного придбання товару на підставі первинних документів необхідно аналізувати умови його постачання, встановлювати номенклатуру та обсяг поставленого товару, вартість, розмір ПДВ, період постачання, звітний період, в якому виникає право на валові витрати/витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, та на податковий кредит, звітний період, в якому сформовано такі витрати та кредит, їх розмір.

Також доведенню у таких справах підлягають обставини щодо придбання платником податків послуг з метою використання у власній господарській діяльності, у зв'язку з чим необхідно встановити мету здійснення господарських операцій.

У зв'язку з цим для вирішення питання щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту з ПДВ та валових доходів/витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, перевіреного періоду з'ясуванню підлягають обставини реальності господарських операцій на підставі доказів, оцінку яким суд надаватиме з урахуванням положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому документи та інші дані, що спростовують чи підтверджують реальність здійснення господарських операцій, які відображені в податковому обліку, будуть оцінюватися з урахуванням специфіки кожної з таких операцій.

Як свідчать матеріали справи, у перевірений період позивач в межах здійснення зареєстрованих видів господарської діяльності (т. 14 а.с. 88) займався основним видом статутної діяльності, пов'язаної з роздрібною торгівлею продовольчими та побутовими товарами широкого вжитку, для чого отримав торговий патент серії ТПВ №251326 від 16.06.2012 (т. 14 а.с. 89).

Для здійснення даного виду господарської діяльності позивач використовує належний йому на праві приватної власності торговельний комплекс (гіпермаркет "Простор"), що на проспекті 50-річчя Жовтня, 96 у м. Кременчук Полтавської області, зведений у 2006 році, основною площею 19 483,5 м2, до складу якого входять також міні-ТЕЦ, насосна, пожежний резервуар, огорожа (т. 6 а.с. 127-128).

Задля фізичного виконання всього комплексу робіт із торговельної діяльності у штаті позивача у перевірений період перебував відповідний склад персоналу різних професій і спеціальностей, що підтверджується штатним розписом залученим до матеріалів справи (т. 22 а.с. 200-217).

Досліджуючи специфіку кожної з операцій постачання, суд встановив, що постачання товарів від ТОВ "Полімер-Столиця" відбувалося за договором купівлі-продажу партії продукції (товару) від 18.01.2011 №33-261 (т. 2 а.с. 47-48), за умовами якого продавець (ТОВ "Полімер-Столиця") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "Нова Холдинг") належний продавцю товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його.

Протоколом розбіжностей до договору №33-261 від 18.01.2011 його учасники погодили вид транспорту і базис поставки за рахунок продавця (т. 2 а.с. 49).

На підставі вказаного договору позивач у період з 23.11.2010 по 20.05.2011 здійснив придбання товарів широкого вжитку (одяг, постільна білизна, взуття, електротовари, канцтовари, іграшки, посуд, сувеніри тощо) відповідно до накладних та рахунків-фактур на загальну суму 5 553 568,41 грн., у т.ч. ПДВ 925 594,72 грн. Право на включення сум ПДВ в ціні придбаного товару позивач підтверджує податковими накладними, які за формою та змістом відповідають вимогам п. 201.1 Податкового кодексу України (т. 2 а.с. 108-134).

Крім цього, на підтвердження обставин товарного характеру взаємовідносин із ТОВ "Полімер-Столиця" позивач надав докази переміщення товару, такі як замовлення на поставку та на внутрішнє переміщення товару, акти прийому товару за кількістю та якістю, акти списання, накладні та замовлення на передачу в експлуатацію для власних потреб, фіскальні чеки про реалізацію в роздріб.

Постачання товарів від постачальників - ТОВ "Компанія Тегра", ТОВ "Промислова група "ДФМ", ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ТОВ "Компанія "Домінанта ЛТД" здійснювалося на підставі ідентичних за змістом договорів поставки від 01.06.2011 №31-509, від 01.06.2011 №22-511, від 01.01.2011 №б/н, від 15.09.2010 №б/н, від 21.01.2010 №13/29 відповідно (т. 13 а.с. 61-93), за умовами яких постачальник поставляє товар окремими партіями згідно замовлення на поставку, а покупець приймає та оплачує даний товар на умовах, викладених у договорі. Ціна одиниці товару, що поставляється, вказана в узгоджених та підписаних сторонами специфікаціях або рахунках-фактури, які являються невід'ємною частиною договору. Постачальник зобов'язаний постачати товар по договору в кількості відповідно до замовлень на поставку. Постачальник поставляє товар на умовах DDP склад покупця - м. Кременчук, пр-кт 50-річчя Жовтня, 96.

На підставі цих договорів позивач здійснив придбання товарів широкого вжитку (одяг, меблі, побутова техніка, постільна білизна, взуття, електротовари, канцтовари, іграшки, посуд, сувеніри, авто товари, спорттовари тощо), а також продуктів харчування (овочі, м'ясо, гриби, фрукти, борошно, оливки, горошок тощо) відповідно до накладних та рахунків-фактур, копії яких залучені до матеріалів справи. Право на включення сум ПДВ в ціні придбаного товару позивач підтверджує податковими накладними, які за формою та змістом відповідають вимогам п. 201.1 Податкового кодексу України.

Як пояснив представник позивача, облік операцій з оприбуткування та реалізації товарів у магазині здійснюється автоматизовано, за допомогою електронної бази обліку SAP, яка через електронне маркування товарів здійснює автоматичний облік їх наявності у залишках та подальшої реалізації. Інформація щодо продажу товару надходить до бази даних бухгалтерського обліку через електронні термінали кас, яких в торговому залі 40. Ця ж інформація дублюється на паперові носії у формі товарних чеків, які підшиваються у встановленому порядку до книг обліку розрахункових операцій. Головним критерієм при відборі постачальників є умова забезпечення поставки товару транспортом контрагента чи за його рахунок безпосередньо до гіпермаркету, а також те, що поставка товару має здійснюватися окремими партіями відповідно до замовлень на поставку. Зазначені умови є істотними для обраного формату роботи гіпермаркету, оскільки цей формат не передбачає складу, а управління товарними залишками здійснюється через належну логістику. Кількість товару, який поставляється за договорами, визначається накладними на кожну партію товару, який замовлявся по мірі необхідності та у кількості достатній для розміщення на полицях у торговельному залі. ТОВ "Нова Холдинг" не використовує складські приміщення, не веде складський облік товару та не має посади комірника, так як фактично саме приміщення магазину і є складом. Платіжні доручення та банківські виписки по особовому рахунку ТОВ "Нова Холдинг", копії яких залучені до матеріалів справи, повністю підтверджують факт повного розрахунку за отриманий товар, заборгованість відсутня, чого не заперечує і відповідач. Витягом з електронної бази обліку підтверджується факт присвоєння номерів товару отриманого від ТОВ "Полімер-Столиця", ТОВ "Компанія Тегра", ТОВ "Промислова група "ДФМ", ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ТОВ "Компанія "Домінанта ЛТД" та факт його оприбуткування, а також подальша реалізація частини товару у магазині, про що свідчать копії фіскальних чеків, копії щоденних z-звітів. Інша частина товару була використана для власних господарських потреб ТОВ "Нова Холдинг" (зокрема, з борошна випікався хліб та кондитерські вироби, які в подальшому реалізовувалися в цьому ж магазині). Частина продукції була списана внаслідок втрати товарних якостей (строку придатності тощо), що підтверджується заявками на внутрішнє переміщення товарів, накладними на передачу в експлуатацію для власних потреб, замовленнями на передачу в експлуатацію для власних потреб, актами списання, витягами електронної бази SАР, копії яких залучені до матеріалів справи.

Крім цього, на підтвердження обставин товарного характеру взаємовідносин із вказаними контрагентами позивач надав докази переміщення товару, такі як замовлення на поставку та на внутрішнє переміщення товару, акти прийому товару за кількістю та якістю, акти списання, накладні та замовлення на передачу в експлуатацію для власних потреб, фіскальні чеки про реалізацію в роздріб.

Надаючи правову оцінку висновкам перевірки щодо господарських взаємовідносин позивача з приводу придбання товарів у ТОВ "Полімер-Столиця", ТОВ "Компанія Тегра", ТОВ "Промислова група "ДФМ", ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ТОВ "Компанія "Домінанта ЛТД", суд враховує ту обставину, що перевіркою охоплювався період господарської діяльності позивача з 01.10.2010 по 30.09.2011, у зв'язку з чим правове регулювання порядку формування доходів і витрат підприємства здійснюється як за нормами Податкового кодексу України, який набрав законної сили з 01.01.2011, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - ПК України), так і за нормами спеціального податкового законодавства, що діяло до 01.01.2011, оскільки при формуванні показників податкової звітності початку 2011 року приймаються до розрахунку фінансові результати господарської діяльності кінця 2010 року.

Так, відповідно до пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до абз. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг

Згідно з п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 №334/94-ВР валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу".

Пунктом 137.10 статті 137 ПК України передбачено, що суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацом 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього ж Закону встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. При цьому, витрати, які не враховуються платником податку при визначенні оподатковуваного прибутку, встановлені статтею 139 Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Дослідженими письмовими доказами в матеріалах справи суд підтвердив факт наявності усіх документів первинного бухгалтерського обліку, в тому числі й податкових накладних, якими достовірно підтверджуються обставини отримання та сплати позивачем коштів за товари, а також їх подальшу реалізацію в межах здійснення власної господарської діяльності.

Жодного доказу на спростування цих фактів відповідач не надав, обмежившись лише посиланням на обставини перевірок контрагентів позивача, зафіксовані відповідними актами, копії яких залучені до матеріалів справи (т. 2 а.с. 10-44).

Проте, посилання податкового органу на обставини, встановлені в ході перевірок контрагентів позивача суд визнає такими, що не ґрунтуються на нормах права, оскільки чинним законодавством України господарюючий суб'єкт не обтяжений обов'язком щоразу здійснювати перевірку своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого обов'язку зі сплати податку, або не знаходиться за місцем державної реєстрації, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме відносно цієї особи. Чинне податкове законодавство не ставить право на формування податкового кредиту/валових витрат в залежність від правильності податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету.

Зазначена позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 в пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Згідно зі ст. 17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Безпідставними і нелогічними суд також визнає доводи відповідача щодо не підтвердження факту поставки товарів товарно-транспортними накладними, оскільки висновком перевірки не заперечується факт отримання позивачем цих товарів, навпаки - перевіркою констатований факт безоплатного отримання товарно-матеріальних цінностей.

До того ж, як зазначив суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів у справі, товарно-транспортна накладна не є обов'язковим первинним документом, що складається під час здійснення господарської операції з поставки товару, а є первинним документом, що підтверджує операції учасників транспортних перевезень (вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника), тому її відсутність у покупця товару за наявності належних первинних документів, що підтверджують поставку та оприбуткування товару, не може бути самостійною підставою для висновку про безтоварний характер господарських операцій з поставки товару.

Отже, нарахування Кременчуцькою ОДПІ податкових зобов'язань з податку на прибуток та ПДВ, а також зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ за господарськими операціями позивача з ТОВ "Полімер-Столиця", ТОВ "Компанія Тегра", ТОВ "Промислова група "ДФМ", ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ТОВ "Компанія "Домінанта ЛТД" було здійснено за відсутності законних підстав, всупереч фактичним обставинам господарських взаємовідносин та без урахування даних бухгалтерського і податкового обліку, що свідчить про протиправність дій відповідача.

Іншою підставою для донарахування податку на прибуток слугували висновки перевірки про порушення позивачем вимог п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, яке, на думку податкового органу, полягало у тому, що ТОВ "Нова Холдинг" не відніс за 3 квартал 2011 року до складу доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, суму безнадійної кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

Фактичні обставини за даним епізодом зводяться до того, що 25.07.2005 позивач (боржник) уклав кредитний договір №12 із Компанією Jessup Trade & Investment INC (кредитор), за умовами якого позивач отримує кредит в розмірі 10 000 000,00 дол. США під 10% річних та зобов'язується повернути кредит у строки, передбачені договором (перша частина в розмірі 5 000 000,00 дол. США - не пізніше 15.10.2006, друга частина в розмірі 5000 000,00 дол. США - не пізніше 15.09.2007). Відповідно до пункту 3.1 даного Договору грошові кошти переводяться на рахунок ТОВ "Нова Холдинг" після отримання реєстраційного свідоцтва Національного банку України. Згідно з пунктом 8.3 Договору всі зміни та доповнення до кредитного договору вважаються діючими, якщо вони оформлені письмовою домовленістю сторін та підписані уповноваженими на це особами (т. 3 а.с. 78-80).

У зв'язку з цим Управлінням Національного банку України в Полтавській області на ім'я ТОВ "Нова Холдинг" було видано реєстраційне свідоцтво №9 від 08.08.2005, яке засвідчує факт реєстрації кредитного договору від 25.07.2005 №12 (т. 3 а.с. 82).

06.04.2007 додатковою угодою №1 до вищезазначеного кредитного договору від 25.07.2005 №12 сторонами внесено зміни щодо порядку повернення грошових коштів, внаслідок чого узгоджено новий графік повернення коштів, відповідно до якого перша частина коштів в розмірі 4 488 000,00 дол. США повертається не пізніше 15.10.2007, друга частина коштів в розмірі 5 914 940,85 дол. США повертається не пізніше 15.09.2008 (т. 3 а.с. 81).

Згідно з вимогами пункту 1.18 Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затвердженого постановою Національного банку України №270 від 17.06.2004, якщо зміни до договору згідно з вимогами пункту 2.5 глави 1 та підпункту 4.2.9 пункту 4.2 глави 4 цього розділу потребуватимуть їх реєстрації Національним банком, то резидент-позичальник зобов'язаний зазначити, що відповідні зміни набирають чинності з моменту їх реєстрації Національним банком.

На підставі даної норми Управлінням Національного банку України в Полтавській області на ім'я ТОВ "Нова Холдинг" видано додаток від 21.09.2007 №1 до реєстраційного свідоцтва від 08.08.2005 №9, яким внесено зміни до реєстраційного свідоцтва від 08.08.2005 №9 (т. 3 а.с. 83).

30.07.2009 між ТОВ "Нова Холдинг" та Компанією Jessup Trade & Investment INC укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №12 від 25.07.2005, згідно з якою пункт 3.3 договору викладено в наступній редакції: "Повернення грошей здійснюється шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок Кредитора за наступним графіком: 5708 000,00 дол. США не пізніше 30.07.2016; 5 803 125,60 дол. США не пізніше 30.07.2017 (т. 3 а.с. 84).

Реєстрація додаткової угоди №2 в НБУ не здійснювалася, у зв'язку з чим відповідач вважає, що така угода не набрала чинності. З огляду на цю обставину податковий орган фактично виходить з того, що строк позовної давності у три роки, визначений статтею 257 Цивільного кодексу України, за вимогами про сплату заборгованості в сумі 7 899 950 дол. США або 39 900 987,50 грн. закінчився 15.09.2011, тобто у 3 кварталі 2011 року. Відповідно, у ТОВ "Нова Холдинг" виникла безнадійна заборгованість, а відтак і обов'язок збільшити доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, за 3 квартал 2011 року (періоді, в якому виникла така заборгованість).

Суд не погоджується з правильністю зазначеного висновку, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. "а" пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно з пп. 135.1. ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються, зокрема, з інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України інші доходи включають, зокрема, суми безнадійної кредиторської заборгованості

Отже, для віднесення заборгованості до безнадійної заборгованості мають бути наявними виключні правові підстави, визначені у законі, зокрема, закінчення строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

За правилом ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З наявних у справі письмових доказів суд встановив, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.10.2012 у справі № 18/1802/12 за позовом Компанії Jessup Trade & Investment INC до ТОВ "Нова Холдинг" про стягнення боргу за кредитним договором, встановлено, що строк позовної давності у 2012 році ще не сплив, оскільки відповідно до вимог ст. 264 ЦК України був перерваний вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а саме: підписанням акту звірки від 04.01.2011 та направленням листа від 09.02.2010 про визнання заборгованості.

На цю ж саму обставину, в обґрунтування безпідставності висновків податкового органу, у даному судовому засіданні вказував і сам представник третьої особи - Компанії Jessup Trade & Investment INC Васильєв О.Г.

Скасовуючи рішення судів у даній справі, суд касаційної інстанції вказав, що залишивши встановлені рішенням господарського суду обставини щодо строку позовної давності за кредитним договором поза увагою, суди вказали, що вказані обставини виникли в 4 кварталі 2012 року і не впливають на обов'язок позивача відобразити дохід за безнадійною заборгованістю в 3 кварталі 2011 року. Однак такі висновки судів є безпідставними, оскільки встановлені рішенням господарського суду від 23.10.2012 обставини щодо переривання строку позовної давності виникли у зв'язку з вчиненням позивачем дій: підписанням акту звірки від 04.01.2011 та направленням листа від 09.02.2010 про визнання заборгованості, а не у зв'язку з прийняттям такого рішення судом. Відтак, на час звітного періоду - ІІІ кварталу 2011 року строк позовної давності не закінчився.

З урахуванням висновку Вищого адміністративного суду України, суд застосовує правило ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду встановлені обставини суд приходить до висновку, що строк позовної давності у 2011 році ще не сплив, оскільки відповідно до вимог ст. 264 ЦК України був перерваний вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, шляхом підписанням акту звірки від 04.01.2011.

Таким чином висновок перевірки про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за 3 квартал 2011 року в розмірі 10 928 695,00 грн., яка включена до податкового повідомлення-рішення №/415 від 09.09.2013 суд визнає неправомірним.

Наведені відповідачем в акті перевірки обставини, що встановлені в рамках розслідування кримінальної справи, порушеної 19.10.2012 відносно директора ТОВ "Нова Холдинг" ОСОБА_2 за фактом зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права, що завдало тяжких наслідків державним інтересам, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 3641 Кримінального кодексу України та кримінальної справи відносно тієї ж особи за фактом умисного ухилення від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України, судом відкидаються, як неналежні докази, оскільки без відповідного судового рішення у кримінальній справі такі обставини самі собою не є доказом вчинення злочину або допущення суб'єктом господарювання (покупцем) чи відсутності з боку останнього певних порушень вимог податкового законодавства. Лише вирок у кримінальній справі, згідно з ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду. До того ж у матеріалах справи містяться копії постанов старшого слідчого СВ Кременчуцької ОДПІ Полтавської області ДПС, відповідно до яких кримінальні справи, порушені відносно директора ТОВ "Нова Холдинг" ОСОБА_2 закриті провадженням у зв'язку з відсутністю складу злочину (т. 23 а.с. 1-4, 68-69).

За таких обставин суд знаходить спростованими висновки податкової перевірки в оскарженій частині, у зв'язку з чим адміністративний позов, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, підлягає задоволенню, а спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, як протиправні.

З урахуванням приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати, що пов'язані зі сплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 09.09.2013 №/415, №/416, №/417.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Холдинг" (ідентифікаційний код 31998642) судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 146 (дві тисячі сто сорок шість) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23.03.2015.

Суддя Є.Б. Супрун