Справа № 826/19296/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТЛ ГРУП" до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЛ ГРУП" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 26.11.2014 №100270001/2014/400052/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Разом з апеляційною скаргою митний орган подав клопотання про заміну сторони.

Відповідно до Указу Президента України від 18 березня 2013 року № 141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України» та постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» та Положення про Київську міжрегіональну митницю Міністерства доходів та зборів України від 17 квітня 2013 року № 70 створено Київську міжрегіональну митницю Міндоходів як територіальний орган Міністерства доходів і зборів України та реорганізовано Київську регіональну митницю Державної митної служби України шляхом приєднання до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів.

Правонаступником Київської регіональної митниці визначено Київську міжрегіональну митницю Міндоходів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», створено Київську міську митницю ДФС як територіальний орган ДФС України та реорганізовано Київську міжрегіональну митницю Міндоходів шляхом приєднання до Київської міської митниці ДФС.

Правонаступником Київської міжрегіональної митниці Міндоходів визначено Київську міську митницю ДФС.

За статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

На підставі вищевикладеного та керуючись Кодексом адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за необхідне замінити сторону відповідача на Київську міську митницю ДФС.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (дилер) та компанією "РT SELEMAT SEMPURNA TBK" (постачальник) укладено контракт від 01.06.2014 № IN009 відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується передати дилеру для розповсюдження на території України, а дилер зобов'язується прийняти та оплатити товар у відповідності з умовами даного контракту.

З метою митного оформлення товару, що надійшов відповідно до вказаного вище контракту, позивачем подано митну декларацію № 100270001/2014/285351, якою заявлено до митного оформлення наступні товари: товар №1 фільтри для забору повітря, № 2 фільтри для фільтрування палива, № 3 фільтри гідравлічні, № 4 фільтри повітряні салону.

Митна вартість була визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, митним органом, на електронну пошту ТОВ "ТЛ Груп" направлено запит про надання додаткових документів, а саме: банківські платіжні документи, у разі оплати товару; страхові документи, у випадку страхування товару; виписку з бухгалтерської документації; каталог, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця та рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди , контракту).

На вказаний запит Київської міжрегіональної митниці Міндоходів позивачем було направлено на електронну пошту письмове пояснення, копія якого наявна в матеріалах справи.

26.11.2014 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від №100270001/2014/400052/2 в графі 33 якого вказано про розбіжності, а саме: відсутність в інвойсі № IV/SS-Т/2014-10/1780 від 01.10.2014 інформації щодо ваги товару та відсутність документів стосовно оплати товару.

Вважаючи вказане рішення відповідачів протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказані відповідачем недоліки не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, оскаржуваним рішенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до гл. 9 цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У ст.53 МК України передбачено, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК.

Так, на підтвердження заявленої митної вартості товару уповноваженою особою декларанта (позивача) було надано митному органу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2014/0002232 від 18.11.2014, міжнародну автомобільну накладну № 1111098 від 21.11.2014, книжку МДП ХЕ.78081126 від 21.11.2014, специфікації до інвойсу від 01.10.2014, прейскурант виробника товару від 01.09.2014, рахунок-фактуру IV/SS-Т/2014-10/1780 від 01.10.2014, пакувальний лист IV/SS-Т/2014-10/1780 від 01.10.2014, доповнення до контракту - додаткова угода № 1 від 01.06.2014, додаткова угода № 2 від 01.10.2014, контракт № IN009 від 01.06.2014, сертифікат відповідності UA1.162.0133322-14 від 24.11.2014, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару 2730 від 21.11.2014, сертифікат про проходження товару загальної форми 0020978/JKU/2014 від 10.10.2014, декларація про проходження товару IV/SS-Т/2014-10/1780 від 01.10.2014, рішення ДП "УкрЦПСЗПС" 3217/11 від 24.11.2014, рішення суду № 826/15220/14 від 07.11.2014, копія митної декларації 14LTLUB000EK019C34 від 21.11.2014 та інші.

Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст. 58 МК.

Щодо застосування Київською міжрегіональною митницею Міндоходів резервного методу визначення митної вартості товару, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність його застосування з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої-шостої ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з частиною другою ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Так, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, мають розбіжності, а саме у контракті від 01.06.2014 № IN009 згідно п. 1 вказано, що найменування, кількість та вага вказується у інвойсах та додатках до даного договору. Натомість, як зазначено митним органом, інформація щодо ваги в поданих документах відсутня. Також згідно п. 5 договору зазначено, що оплата здійснюється не пізніше 180 днів або на умовах предоплати. Документи, що підтверджують умови оплати декларантом не надано.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що дійсно відповідно до п. 1.2 контракту № IN009 від 01.06.2014 найменування товару, його кількість, вага та ціна вказуються в доповненнях до даного контракту - інвойсах, виданих постачальником або його дилерами, які відносяться до даного контракту.

Проте, згідно п. 1 додаткової угоди № 2 від 01.10. 2014 сторони домовились внести зміни до п. 1.2 відповідно до яких, крім іншого, вага товару вказується в пакувальному листі та специфікаціях до інвойсу.

Вказана додаткова угода є невід'ємною частиною Контракту.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи містяться пакувальні листи імпортованого товару, де в графі "вага" вказана вага одиниці товару.

Таким чином, необґрунтованими є твердження відповідача про відсутність інформації щодо ваги товару в поданих позивачем документах.

Крім того, пунктом 5 вищевказаного контракту передбачено, що оплата здійснюється не пізніше 180 днів з дати поставки. Платіж може бути здійснений повністю або частково на умовах передоплати.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що між дилером та постачальником встановлена відстрочка платежу. Також представник позивача пояснив, що на момент митного оформлення товару, оплату за товар здійснено не було, оскільки контрактом передбачена відстрочка у 180 днів з дати поставки, а на час винесення оскаржуваного рішення строк оплати не настав. Тому у позивача була фактично відсутня можливість надати додаткові документи, що підтверджували б умови оплати товару.

Таким чином, відсутність додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 26.11.2014 №100270001/2014/400052/2.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції, та, як суб'єкт владних повноважень - не довів правомірність своїх дій та рішення.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.