Справа № 21804/10
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2015р. м. Київ К-21804/10

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Держаної судової адміністрації України на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації у м. Севастополі, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, треті особи: Севастопольський апеляційний господарський суд, Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України про стягнення заборгованості по заробітній платі про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановила:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації у м. Севастополі, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, треті особи: Севастопольський апеляційний господарський суд, Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України про стягнення заборгованості по заробітній платі про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 16 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_2 заборгованість (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів) по заробітній платі у розмірі 77655 (сімдесят сім тисяч шістсот п'ятдесят п'ять) гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволено, зобов'язано Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України передбачені Держаній судовій адміністрації України за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів» у сумі 77655,00 грн. для виплати ОСОБА_2, стягнуто з Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних коштів за бюджетною програмою «Виконання рішень судів на користь суддів», на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року у розмірі 77655,00 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, представник Державної судової адміністрації України просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення суду апеляційної інстанції щодо правильності застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що відповідно до Указу Президента України «Про призначення суддів»від 03 квітня 2005 року № 608/2005 та наказу голови Севастопольського апеляційного господарського суду "Про призначення на посаду" № 27-К від 26 квітня 2005 року ОСОБА_2 призначено з 26 квітня 2005 року на посаду судді Севастопольського апеляційного господарського суду. Цим же наказом голови суду ОСОБА_2 відповідно до Указів Президента України: від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", від 19 вересня 1996 року № 856/96 (які діяли на час спірних відносин) встановлено надбавку у розмірі 30 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за 3 кваліфікаційний клас та у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за 3 кваліфікаційний клас відповідно.

Згідно з довідкою Севастопольського апеляційного господарського суду від 07 грудня 2009 № 5038-40731 ОСОБА_2 дійсно з 26 квітня 2005 року працює на посаді судді Севастопольського апеляційного господарського суду.

Наказом голови Севастопольського апеляційного господарського суду «Про встановлення персональних надбавок» № 210 від 29 серпня 2005 року відповідно до Указів Президента України: від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", від 05 березня 2002 року № 220/2002 «Про деякі заходи матеріального забезпечення суддів у зв'язку з додатковим навантаженням» та рішення президії Севастопольського апеляційного господарського суду від 29 серпня 2005 року позивачці встановлено з 01 вересня 2005 року надбавку за напруженість та складність роботи у розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахування доплати за кваліфікаційний клас.

Наказами голови та заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду "Про преміювання працівників суду" від 21 червня 2005 року № 143, від 25 червня 2005 року № 151, від 05 липня 2005 року № 160, від 28 липня 2005 року № 183, від 19 серпня 2005 року № 191, від 26 серпня 2005 року № 205, від 27 вересня 2005 року № 246, від 03 жовтня 2005 року № 254, від 26 жовтня 2005 року № 278, від 28 листопада 2005 року № 319, від 13 грудня 2005 року № 344, від 21 грудня 2005 року № 348, № 349 ОСОБА_2 премійовано за червень, липень, серпень, листопад, грудень у розмірі 25 відсотків; за вересень 33,5 відсотків; за жовтень 34,2 відсотків; додатково премійовано: за грудень у розмірі 58,29 відсотків посадового окладу; за червень, липень, серпень, грудень у розмірі посадового окладу; за жовтень двох посадових окладів.

Згідно частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Визначальним актом, який регулює питання оплати праці суддів є Закон України "Про статус суддів". Він встановлює гарантії незалежності суддів, включаючи їх матеріальне і соціальне забезпечення, у тому числі гарантії права щодо оплати праці. Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Частиною другою статті 44 Закону України "Про статус суддів" передбачено, що розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя. Тобто, згідно з цією нормою гарантований мінімальний посадовий оклад судді не може бути меншим встановленого статтею 44 цього Закону в співвідношенні до окладу Голови Верховного Суду України. Недодержання цього принципу, є порушенням конституційного права суддів на отримання заробітної плати не нижче, від визначеної законом, та порушенням конституційних гарантій щодо незалежності та недоторканності суддів.

30 червня 2005 року Кабінет Міністрів України, в межах своїх повноважень, прийняв постанову №513 "Про оплату праці Голови та заступників Голови Конституційного Суду України" та постанову №514 "Про оплату праці Голови та заступників Голови Верховного Суду України", якими підвищив оклади, зокрема, Голові Конституційного Суду України та Голові Верховного Суду України.

Водночас, Кабінет Міністрів України не привів посадові оклади суддів у відповідність з вимогами статті 44 Закону України "Про статус суддів". Лише 03 вересня 2005 року Кабінет Міністрів України свою бездіяльність із зазначеного питання припинив прийняттям постанови №865 "Про оплату праці суддів", затвердивши схеми посадових окладів інших керівників та суддів Конституційного Суду України, керівників та суддів інших судів загальної юрисдикції, якою привів оклади суддів у відповідність з встановленим частиною другою статті 44 Закону України "Про статус суддів" співвідношенням до посадових окладів Голови Верховного Суду України та голови суду, в якому працює суддя.

Проте, Кабінет Міністрів України не усунув порушення вимог частини другої статті 44 Закону України "Про статус суддів" і не привів оклади суддів усіх судів України до встановленого цією нормою співвідношення, одночасно з окладами Голови Верховного Суду України та Голови Конституційного Суду України, а саме з 01 червня 2005 року, оскільки надав постанові "Про оплату праці суддів" від 03 вересня 2005 року №865 чинності з 01 січня 2006 року (пункт 5 постанови).

Внаслідок цього, з 01 червня 2005 року по 01 січня 2006 року оклади суддів не відповідали вимогам статті 44 Закону України "Про статус суддів".

За таких обставин, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо нарахування та виплатити їй недосплаченого щомісячного грошового забезпечення за період з 01 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року, оскільки за вказаний період вона отримувала ці виплати у меншому розмірі, ніж це було передбачено Законом України "Про статус суддів".

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Держаної судової адміністрації України - залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації у м. Севастополі, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, треті особи: Севастопольський апеляційний господарський суд, Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України про стягнення заборгованості по заробітній платі про стягнення заборгованості по заробітній платі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець