Справа № 801/2965/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ К/800/61887/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Мороз Л.Л.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Державної інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року у справі №801/2965/13-а за позовом ОСОБА_4 до Державної інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, державного інспектора сільського господарства в Автономній Республіці Крим Ніколаєва Михайла Володимировича, державного інспектора сільського господарства в Автономній Республіці Крим Арбузової Тетяни Миколаївни, третя особа - Белінська сільська рада Ленінського району Автономної Республіки Крим про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, державного інспектора сільського господарства в Автономній Республіці Крим Ніколаєва Михайла Володимировича, державного інспектора сільського господарства в Автономній Республіці Крим Арбузової Тетяни Миколаївни, третя особа - Белінська сільська рада Ленінського району Автономної Республіки Крим про визнання протиправним та скасування припису №000267* від 27 листопада 2012 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що припис містить не неправдиві дійсним обставинам відомості та не відповідає вимогам закону. Також позивач не вважає себе відповідальним за будь-які порушення, зазначені в оскаржуваному приписі.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 18 червня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис Державної інспекції сільського господарства АР Крим №000267* від 27.11.2012 в частині кваліфікації дій та подальшого зобов'язання ОСОБА_4 усунути у тридцятиденний термін порушення земельного законодавства України - у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки орієнтовною площею - 0,0049 га, розташованої під АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року, Державна інспекція сільського господарства в Автономній Республіці Крим звернулась з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що при прийнятті зазначеного судового рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.11.2012 р. посадовими особами Державної інспекції сільського господарства в АРК у присутності позивача було проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства при прийнятті рішень Белінською сільською радою щодо надання земельних ділянок гр.ОСОБА_4, розташованих на узбережжі Азовського моря на території с.Золоте Ленінського району АР Крим. За результатами перевірки складено акт від 27.11.2012 р.

У результаті перевірки встановлено: земельна ділянка орієнтовною площею 0,0049 га розташована по АДРЕСА_1, на землях рекреаційного призначення Белінської сільської ради, використовується гр.ОСОБА_4 під обслуговування металевого вагончику (тимчасова споруда) огороджена металевою сіткою. На момент перевірки правовстановлюючі документи на земельну ділянку не надані. Рішенням 7 сесії Белінської сільської ради 6 скликання від 28.04.2011 р. «О разрешении на составление проекта по землеустройству по передаче в собственность земельного участка для дачного строительства», згідно з листом Белінської сільської ради від 27.11.2012 р. №1419 рішення що до надання у власність земельної ділянки АДРЕСА_1 гр.ОСОБА_4 не приймалось. Згідно даних державного реєстру земель, а також державної статистичної звітності кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 2-зем) по Ленінському районі Белінської сільської ради с.Золоте землекористувач ОСОБА_4 відсутній (лист відділу Держкомзему в Ленінському районі АР Крим). Вказаним актом перевірки встановлено порушення земельного законодавства, а саме пункт «б» частини першої статті 211 Земельного кодексу України.

Акт підписаний із запереченнями, з обставинами та висновками, викладеними у акті ОСОБА_4 не згодний.

27.11.2012 р. державними інспекторами Арбузовою Т.М. та Ніколаєвим М.В. складено акт обстеження земельної ділянки, яким встановлено, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на землю.

27.11.2012 р. Державною інспекцією сільського господарства АР Крим складено припис від 27.11.2012 р. №000267*, яким зобов'язано позивача усунути порушення земельного законодавства у 30-денний термін, з посиланням на частину першу статті 5, статті 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», частину першу статті 19 Закону України «Про охорону земель», пункти 4, 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №459.

Також, 27.11.2012 Державними інспекторами Арбузовою Т.М. та Ніколаєвим М.В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 000259, в якому зазначено, що під час перевірки земельна ділянка, орієнтовано площею 0,0049 га, розташована по АДРЕСА_1, самовільно зайнята, що є порушенням пункту «б» частини першої статті 211 Земельного кодексу України та статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

05.12.2012 р. на підставі зазначеного протоколу прийнято постанову №00258*, відповідно до якої гр.ОСОБА_4 визнаний винним в скоєні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підтвердження матеріалами справи факту самовільного зайняття земельної ділянки та дотримання вимог чинного законодавства відповідачами при проведенні перевірки та винесенні припису №000267* від 27.11.2012 року.

Натомість, суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та задовольнив позовні вимоги з тих підстав, що позивач протягом тривалого часу намагається оформити право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований об'єкт нерухомості, та з об'єктивних причин не зміг цього здійснити.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованим висновок суду апеляційного інстанції про задоволення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про охорону земель» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно з пунктом 4 Положення, Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, дотримання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття та реалізації права на землю.

Пунктом 5 Положення передбачено, що Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, зокрема, складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Процедура планування та проведення перевірок встановлена Порядком планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003, № 312 (далі - Порядок), який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 3 Порядку, перевірки дотримання вимог законодавства з питань використання і охорони земель можуть бути планові та позапланові, оперативні, за результатами проведення яких в розумні строки в порядку пункту 5 Порядку №312 складається Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Відповідно до підпункту 6.2 пункту 6 Порядку, з метою усунення наслідків виявленого порушення державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення. Термін усунення наслідків правопорушення встановлюється державним інспектором, але не більше 30-денного строку.

За приписами частини першої статті 144 Земельного кодексу України, у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор по використанню та охороні земель складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк.

Частиною восьмою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Як вбачається з оскаржуваного припису, підставою для його видання є висновок відповідача про самовільне зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, на землях рекреаційного призначення Белінської сільської ради, та її використання без правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Судами попередній інстанцій встановлено, що будь-яких угод спрямованих на набуття права власності або користування земельною ділянкою позивачем не укладено. Фактичне використання земельної ділянки площею 0,0672 га в с.Золоте вул. Дачна 49, Ленінського району АР Крим, за відсутністю правовстановлюючих документів позивачем не спростовується. Також факт використання земельної ділянки позивачем підтверджується наданими відповідачем актом обстеження земельної ділянки від 27.11.2012 р.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач протягом тривалого часу намагається оформити право власності на вказану земельну ділянку, та з об'єктивних причин не зміг цього здійснити.

Зокрема, апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, 16.09.2009 р. позивач звернувся до Белінської селищної ради із заявою про вибір місця розташування земельної ділянки.

24.12.2009 р. рішенням Белінської селищної ради надано позивачу дозвіл на складання проекту землеустрою з передачі земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,0800га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

В квітні 2010 року на замовлення позивача виготовлений Проект землеустрою з відведення земельної ділянки, що передається у власність, за адресою: АДРЕСА_1.

25.05.2010 р. рішенням Белінської сільської ради внесені зміни до рішення Белінської сільської ради від 24.12.2009 р., згідно з яким надано дозвіл позивачу на складання проекту землеустрою з передачі у власність земельної ділянки площею 0,0672га для індивідуального дачного будівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту об'єкт нерухомості складається з: дачного будинку (кухня санвузол, дві кімнати для відпочинку), прибудови, навісу, убиральні, сараю, огорожі, воріт з хвірткою, огорожі та вимощення.

Факт використання позивачем земельної ділянки також підтверджується обліковою карткою об'єкту погосподарського обліку на 2011-2015 роки.

Крім того, позивачем ще в жовтні 2004 року виконані технічні умови на електропостачання літнього будинку по АДРЕСА_2 (адреса змінена на АДРЕСА_1 згідно рішення сільради від 28.03.2012 р.), та укладено договір на електропостачання зазначеного будинку.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище обставини свідчать про те, що позивачем було здійснено всіх залежних від нього дій, спрямованих на легалізацію права на земельну ділянку та вжито заходів щодо реалізації ним суб'єктивних прав та виконання обов'язків.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком апеляційного суду, що у даному випадку має місце не самовільне використання позивачем земельної ділянки по АДРЕСА_1, а багатолітнє використання позивачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим відхилити, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: