Справа № 2а-1276/11/2670
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 березня 2015 року м. Київ В/800/1256/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючого: Моторного О.А.
Суддів: Веденяпіна О.А.
Загороднього А.Ф.
Зайцева М.П.
Шипуліної Т.М.,

перевіривши заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014 у справі № 2а-1276/11/2670 (№ К/800/21082/14 - номер справи у Вищому адміністративному суді України)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, Державної податкової служби у м. Києві

про визнання нечинним податкового повідомленя-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014 по даній справі, якою касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників задоволено частково: постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо визнання нечинним спірного податкового повідомлення-рішення в частині визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток банківських організацій в сумі 5 972 235,09 грн. та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено; в іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 залишено без змін.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, а з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 237 цього Кодексу, - безпосередньо до Верховного Суду України.

Згідно зі статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом;

3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

У заяві про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014 заявник посилається не неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, а саме: ст. ст. 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; п. 12.2 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

В обґрунтування своїх вимог заявник додає копії ухвали Вищого адміністративного суду України від 17.06.2013 у справі № 2а-7631/11/2670, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.12.2011 у справі № 2а-9851/10/2670, ухвали Вищого адміністративного суду України від 09.04.2008, ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.12.2012 у справі № 2а-7061/12/2670, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.06.2006 у справі № 11/106, ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.01.2013 у справі № 2а-6591/09/0870, ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.10.2012 у справі № 2а/0570/1434/2011 та ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.11.2010 у справі № АС-42/428-06 в яких, на його думку, згадана норма права застосована інакше, ніж у даній справі.

Подібність правовідносин, про яке зазначається в пункті 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Між тим, як вбачається зі змісту заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та приєднаних до неї додатків, обставини справи, що розглядається, відмінні від тих, на які посилається заявник в обґрунтування наявності підстав для перегляду справи.

Крім того, вказаною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.06.2013, на яку посилається скаржник, справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наявність факту неповноти встановлення обставин справи, а відтак вона не містять висновків щодо правомірності застосування норм матеріального права. Вказане не дає можливості дійти висновку щодо неоднаковості застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права.

Таким чином, відсутні підстави для допуску справи до провадження для перегляду судового рішення у даній адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в допуску справи для перегляду Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис)підписМоторний О.А.
Судді (підпис)Веденяпін О.А.
(підпис)підписЗагородній А.Ф.
(підпис)підписЗайцев М.П.
(підпис)підписШипуліна Т.М.