Справа № 826/16826/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Бодюку В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2014 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві (далі ДПІ або відповідач), у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №190/17-01 від 30 квітня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чинним законодавством не передбачено реєстрацію транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями, а оформлення імпортованих автомобілів на фізичну особу ОСОБА_5, не є підставою вважати, що вказані автомобілі не використовуються у господарській діяльності фізичної особи-підприємця.

Позивач зазначає, що здійснення витрат на придбання транспортних засобів, придбання паливно-мастильних матеріалів, запасних частин, здійснення технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів пов'язане із господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

Таким чином, позивач вважає, що ним дотримано встановлений порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено Акт №144/17-01/НОМЕР_1 від 07.04.2014 року (далі Акт перевірки), яким встановлено порушення:

- пункту 187.1 статті 187, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за червень, липень та жовтень 2012 року на суму 4 800 грн.;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5 статті 198, пунктів 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 1 438 013 грн.

Зазначені в Акті перевірки порушення обґрунтовано тим, що до складу податкового кредиту неправомірно віднесено суму податку, нараховану (сплачену) у зв'язку з проведенням технічного обслуговування автотранспортних засобів, придбанням паливно-мастильних матеріалів та податку на додану вартість, сплаченого митним органам внаслідок імпорту вантажних автомобілів, які зареєстровані на приватну особу ОСОБА_5 та не взяті на облік в якості основних фондів та не використовуються в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

На підставі Акту перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №190/17-01 від 30 квітня 2014 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень-травень, листопад, грудень 2012 року, травень-грудень 2013 року у розмірі 1 289 935 грн. та зобов'язано сплатити штрафні санкції у сумі 644 967 грн. 50 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача про те, що підтвердженням використання придбаних транспортних засобів у межах господарської діяльності є обов'язкове взяття їх на облік у якості основних засобів в бухгалтерському обліку, оскільки Податковий кодекс України не ставить право фізичної особи-підприємця на податковий кредит в залежність від ведення балансового обліку.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевірений період, відображав, зокрема, суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних постачальниками товарів та послуг, та на підставі митних декларацій щодо ввезення на митну територію України транспортних засобів.

Відповідно до підпункту 2.3.2.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №395 від 14 березня 2013 року, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зокрема:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Разом з тим, за епізодом порушення щодо неправомірного віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, нарахованих (сплачених) у зв'язку з проведенням технічного обслуговування автотранспортних засобів та придбанням паливно-мастильних матеріалів, висновки акта перевірки викладені не чітко, не в повній мірі, та без посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених порушень, що унеможливлює встановити які саме суми податку на додану вартість, на підставі яких первинних документів та податкових накладених, і по відносинам із якими контрагентами ФОП ОСОБА_5 безпідставно включив до складу податкового кредиту.

В Акті перевірки також не встановлено, а судом не виявлено, що податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, виписані особами, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість, або не відповідають вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Крім того, на підтвердження правомірності формування податкового кредиту за перевірений період відповідач надав до матеріалів справи копії первинних документів та податкових накладних по операціях з придбання технічного обслуговування автотранспортних засобів, паливно-мастильних матеріалів та інших подібних товарів і послуг.

Водночас, в Акті перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_5 в період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року здійснював діяльність з вантажних перевезень; аналогічні інформація про види діяльності позивача міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Для здійснення господарської діяльності позивач орендує територію для стоянки автомобілів по АДРЕСА_1 на підставі договору оренди, укладеного з ПО "Авторемонтний комбінат", та офісне приміщення по Глибочицька, 35 у м. Києві за договором оренди, укладеним із ПАТ "Рем Побут Техніка". Позивач має у власності транспортні засоби такі як сідельні тягачі, вантажні автомобілі та причепи до них, та використовує працю найманих осіб (за даними перевірки 15 осіб).

Як зазначає в позові позивач та не спростовано відповідачем, ФОП ОСОБА_5 імпортував (ввозив на митну територію України) транспортні засоби та придбавав послуги технічного обслуговування автотранспортних засобів та паливно-мастильні матеріали з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності, а саме діяльності з вантажних перевезень, зокрема придбані транспортні засоби використовуються безпосередньо у вантажних перевезеннях, а технічне обслуговування та паливно-мастильні матеріали дозволяють утримувати належні позивачу транспортні засоби у справному стані та здійснювати їх експлуатацію.

Наведене вказує, що позивач придбав транспортні засоби та пов'язані з ними товари і послуги з метою провадження своєї господарської діяльності; доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

В частині висновків акта перевірки про неправомірне віднесення до складу податкового кредиту суму податку внаслідок імпорту вантажних автомобілів, у зв'язку із їх реєстрацією на приватну особу ОСОБА_5, суд першої інстанції вірно послався на пункт 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року, яким встановлено, що транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Оскільки реєстрація транспортних засобів на фізичну особу-підприємця чинним законодавством не передбачена, реєстрація транспортних засобів на фізичну особу не спростовує факту використання таких транспортних засобів у господарській діяльності фізичної особи-підприємця.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність суб'єктом владних повноважень в супереч статті 71 КАС України правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Крім того, вказані висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена, зокрема в ухвалах від 07 липня 2011 року №К-21259/10 та від 08 вересня 2011 року №К-37569/09.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблених у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 27.03.2015 року

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

ОСОБА_2