Справа № 2а-2753/12/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Справа № 108263/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача Чабана О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2012 року у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова (тепер Державна податкова інспекція у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області) про визнання протиправними дій, скасування рішення,

в с т а н о в и в:

СПД-ФО ОСОБА_2 29.03.2012 року звернувся в суд з адміністративним позовом до ДПІ у Франківському районі м. Львова, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у застосуванні спрощеної системи оподаткування на підставі його заяви від 16 січня 2012 року; скасувати рішення викладене в листі №1613/10/17-115 від 26 січня 2012 року про надання відмови у застосуванні спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2012 року; зобов'язати видати Свідоцтво платника єдиного податку з 01 січня 2012 року на підставі його заяви про застосування прощеної системи оподаткування від 16 січня 2012 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги СПД-ФО ОСОБА_2 вказує на відсутність законодавчо визначених підстав для прийняття податковим органом рішення про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку, з огляду на той факт, що обраний позивачем вид господарської діяльності, який згідно КВЕД ДК 009:2005 належить до підкласу 52.48.2 «роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами» не входить до переліку видів діяльності щодо яких відповідно до підпункту 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України встановлені обмеження на їх здійснення в рамках спрощеної системи оподаткування.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2012 року позов задоволено. Визнано протиправними дії ДПІ у Франківському районі м. Львова щодо відмови СПД-ФО ОСОБА_2 у застосуванні спрощеної системи оподаткування на підставі його заяви від 16 січня 2012 року. Скасовано рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова, викладене в листі №1613/10/17-115 від 26 січня 2012 року про надання відмови СПД-ФО ОСОБА_2 у застосуванні спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2012 року. Зобов'язано ДПІ у Франківському районі м. Львова видати СПД-ФО ОСОБА_2 Свідоцтво платника єдиного податку з 01 січня 2012 року на підставі його заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 16 січня 2012 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ДПІ у Франківському районі м. Львова оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт звертає увагу на те, що Законом, який визначає правові основи і принципи державного регулювання видобутку виробництва, використання, зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними, є Закон України від 18 листопада 1997 року №637/97-ВР «Про державна регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» ( далі Закон №637/97).

Поняття «вироби з дорогоцінного металу» визначено в Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 244 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 25.03.2004 року за №369/8968 ( далі Інструкція № 244).

Так, виріб з дорогоцінного металу - це будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений зі сплавів дорогоцінних металів (золота, срібла, платини, паладію), який використовується як прикраса або предмет побуту.

Таким чином, виходячи із змісту понять «дорогоцінні метали» та «дорогоцінне каміння», визначених Законом № 637/97 та обмежень встановлених ПК України, щодо неможливості переходу на спрощену систему оподаткування осіб які займаються продажем дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння, та виду господарської діяльності яким займається позивач - роздрібні торгівля годинниками та ювелірними виробами, цей вид діяльності підпадає під дію вказаної статті

В свою чергу, оскільки, стаття 291 ПК України не містить розмежувань по виду діяльності ті немає посилання на Національний класифікатор України ДК 009:2005, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 26 грудня 2005 року №375, то вона повинна застосовуватись до суб'єктів господарювання незалежно від того чи підпадають вони під дію Закону № 637/97 чи здійснюють торгівлю ювелірними виробами.

При апеляційному розгляді представник податкового органу вимоги апеляційної скарги підтримав з зазначених в ній підстав.

Позивач в судове засідання не з»явився, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований, як фізична особа підприємець (свідоцтво НОМЕР_1), перебуває на обліку як платник податків у Державній податкові інспекції у Франківському районі м. Львова та у 2011 році перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (із наступними змінами), що підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку від 27.12.2010 р.

16 січня 2012 року ОСОБА_2 подав до ДПІ заяву про застосування спрощеної системи оподаткування та розрахунок доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування.

У п. 10 заяви позивач зазначив вид господарської діяльності - спеціалізована роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами (код згідно КВЕД - 52.48.2) та роздрібна торгівля у спеціалізованих магазинах непродовольчими товарами (КВЕД 52.4)

Листом від 26.01.2012р. № 1613/10/17-115 ДПІ повідомило позивача про відмову від застосування спрощеної системи, оскільки у п. 10 заяви позивач обрав один із заборонених видів діяльності: спеціалізована роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами, що з урахуванням пункту 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України виключає перехід позивача на спрощену систему оподаткування з 01.01.2012 року..

В порядку адміністративного оскарження відмови до ДПС у Львівській області, остання листом від 28.02.2012р. № М-32/17-1019/25 залишила скаргу позивач без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з перекодування видів економічної діяльності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців : КВЕД-2005 на КВЕД-2010, відповідно до якої такому виду економічної діяльності за КВЕД-2005 52.48.2 Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами відповідає КВЕД-2010 47.77 , відтак господарська діяльність, яку здійснює позивач, є іншим, самостійним видом діяльності з окремою класифікацією, який не є тотожним таким видам господарської діяльності як реалізація дорогоцінних металів та реалізація дорогоцінного каміння. Тому види господарської діяльності, які зазначив позивач, не підпадають під дію обмежень встановлених Податковим кодексом України.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, що не враховує чинних норм спеціального закону, що регулює дані правові відносини.

Так, відповідно до Порядку подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.12.2011 року №1675, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2011 року за №1537/20275 суб'єкт господарювання - юридична чи фізична особа може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному главою 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV «Спеціальні податкові режими» Податкового кодексу України.

Главою 1 розділу 14 Податкового кодексу України встановлено правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Згідно з п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до приписів п.299.1 ст.299 Податкового кодексу України, свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Пунктом 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що однією із вимог щодо можливості застосування фізичними особами-підприємцями спрощеної системи оподаткування є вид господарської діяльності, який обрано такими особами.

Відповідно до приписів п.298.3 ст. 298 та п.299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, вид господарської діяльності згідно із класифікатором видів економічної діяльності безпосередньо зазначається у заяві та свідоцтві платника єдиного податку.

Як видно з матеріалів справи (заяви), позивачем обрано, зокрема, вид діяльності: 52.48.2 «Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами»( а.с.7).

Відповідно до абз.4 п.п.291.5.1 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України, не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Податковий кодекс України не містить визначення вжитих у ньому понять «видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння».

Пунктом 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України встановлено, що терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Правові основи і принципи державного регулювання видобутку, виробництва, використання, зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними визначено Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97 від 18.11.1997 року.

Пунктами 1, 2 ст. 1 вказаного Закону України встановлено, що дорогоцінні метали - це золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполучи, вироби, відходи, брухт тощо); дорогоцінне каміння - це природні та штучні (синтетичні) мінерали у сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах).

Визначення поняття «вироби з дорогоцінного металу» вказано в п.1.5 Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року №244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 25.03.2004 року за № 369/8968, відповідно до якої, виріб з дорогоцінного металу - будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», всі суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, що займаються операціями з дорогоцінними металами, дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, ювелірними виробами з них, проводять їх облік за встановленими формами і подають статистичну звітність. Оперативний облік видобутку, переробки, переміщення дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ювелірних виробів з них ведеться суб'єктами підприємницької діяльності окремо по кожному виду операцій з урахуванням особливостей технології, виду утворених відходів та виробничих втрат.

Пунктом 9 ст. 1 цього Закону встановлено, що операції з дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням - це дії, пов'язані з:

а) виникненням та припиненням права власності та інших прав на дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння;

б) надходженням дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння до місць зберігання фондів і запасів, а також їх зберіганням і відпуском у встановленому порядку;

в) зміною вмісту або фізичного стану дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння у будь-яких речовинах і матеріалах під час їх видобутку, виробництва та використання;

г) ввезенням дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, виробів і матеріалів, що їх містять, в Україну з-за кордону та вивезенням з України.

Згідно з частинамим. 2, 5 ст.14 вказаного Закону, правила торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді та виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Торгівля ювелірними та побутовими виробами з дорогоцінних металів здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності на території України тільки за наявності державного пробірного клейма.

На виконання п. 2 ст. 14 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 року №802 затверджено Правила торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності.

Відповідно до п.1 вказаних Правил, вони поширюються на торгівлю:

- стандартними і мірними зливками (далі - зливки), які не належать до банківських металів;

- мінеральною та вторинною сировиною, що вміщує дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння;

- виробами, що вміщують дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, включаючи ювелірні та побутові вироби;

- напівфабрикатами, що вміщують дорогоцінні метали і використовуються для виготовлення виробів із вмістом дорогоцінних металів (включаючи ювелірні та інші побутові вироби);

- дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням.

Тобто законодавець розрізняє поняття виробництво ювелірних виробів та реалізація ювелірних виробів, і кожне з даних понять є окремою і достатньою обставиною, яка визначена законодавцем як підстава, що унеможливлює перехід суб'єкта господарювання на спрощену систему оподаткування.

Виходячи із викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2012 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2012 року у справі №2а-2753/12 скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 31.03.2015 року.