Справа № 817/383/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/383/15

04 березня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О., при секретарі судового засідання Цвіркун О.О. за участю:

представника позивача: Буднього М.М.,

представника відповідача: Форет М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА"
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.10.2014 року № в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 130057,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на помилковість висновків податкового органу щодо нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності з 29.07.2014 року по 30.07.2014 року включно та безпідставність неврахування як підстави припинення нарахування пені прийняття до розгляду Арбітражним судом Свердловської області позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" до Закритого акционерного общества "Высоковольтный союз" (Российская Федерация) про стягнення заборгованості від 29.07.2014 року №11-0/125юр. Спираючись на положення частини 4 статті 4 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", відповідно до якої у разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом, позивач стверджує про відсутність правових підстав для нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 130057,38 грн. у період перебування позову товариства на розгляді у суду, протиправним, а отже податкове повідомлення-рішення від 23.10.2014 року № року в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення, у яких позовні вимоги не визнає зазначивши, що датою початку зупинення перебігу строків розрахунку слід вважати дату ухвали Арбітражного суду Свердловської області про відкриття провадження по справі, а не дату отримання судом позовної заяви, поданої позивачем до суду. В зв'язку з цим на думку відповідача нарахування пені за порушення строку виконання експортного контракту відбулось правомірно. З таких підстав вважає податкове повідомлення-рішення від 23.10.2014 року № в частині оспорюваної пені у сумі 130057,38 грн. правомірним та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній. Крім того, зазначив, що позовні вимоги у поданій до Арбітражного суду Свердловської області позовній заяві від 29.07.2014 року №11-0/125юр, задоволені повністю 21.01.2015 року, а тому просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, додатково підкреслив, що податковий орган правомірно нарахував пеню позивачу за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, які обраховуються від дати ухвали Арбітражного суду Свердловської області про відкриття провадження у справі, що передбачено частиною 2 статті 4 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та кореспондується з приписом частини 4 цієї ж статті Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши залучені до матеріалів справи та зібрані судом письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" зареєстроване як юридична особа 21.11.2006 року Виконавчим комітетом Рівненської міської ради, взято на податковий облік в Державній податковій інспекції у м. Рівному 23.11.2006 року.

У жовтні 2014 року податковим ревізором Державної податкової інспекції у м. Рівному проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічних контрактів №253-12-13 від 18.12.2012 року, №3-2014 від 15.01.2014 року, №ВЭД-14-4/ВС-Э від 11.04.2014 року, №PST/69-13Д-110-9/574 від 06.12.2013 року та №ПСТ-162-14 від 20.05.2014 року за період з 01.01.2014 року по 30.09.2014 року.

Висновком акту перевірки встановлено порушення, зокрема:

статті 1 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", зокрема, ненадходження товару по імпорту у встановлений 90-денний строк проведення розрахунків в іноземній валюті в сумі 31.000.000,00 рос.рубл./10.191.870.,00 грн. при виконанні імпортного контракту №ВЭД-14-4/ВС-Э від 11.04.2014 року, укладеного з фірмою-нерезидентом ЗАО "Высоковольтный союз" (Россия).

На підставі зазначеного акту Державною податковою інспекцією у м. Рівному винесено податкове повідомлення-рішення від 23.10.2014 року №, згідно з яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем "пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД" в сумі 205927,84 грн.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 130057,38 грн. при виконанні імпортного контракту №ВЭД-14-4/ВС-Э від 11.04.2014 року, позивач звернувся до Головного управління Міндоходів у Рівненській області зі скаргою за вих. №11-0/190юр від 30.10.2014 року, яка залишена без задоволення, а вказане податкове повідомлення-рішення без змін (рішення про результати розгляду скарги №247/10с/17-00-10-04-04/81 від 26.12.2014 року). По тому, позивач звернувся зі скаргою за вих. №11-0/01юр від 06.01.2015 року до Державної фіскальної служби України, яку також залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (рішення про результати розгляду скарги №1864/6/99-99-10-01-01-25 від 31.01.2015 року).

Вважаючи протиправним нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в частині нарахування пені у сумі 130057,38 грн. при виконанні імпортного контракту №ВЭД-14-4/ВС-Э від 11.04.2014 року, позивач звернувся до суду по скасування податкового повідомлення-рішення 23.10.2014 року № в цій частині.

Як встановлено судом, у квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" (Покупець) уклало з фірмою-нерезидентом Закрытым акционерным обществом "Высоковольтный союз" (Россия) (Продавець) контракт №ВЭД-14-4/ВС-Э від 11.04.2014 року (далі Контракт).

За умовами зазначеного Контракту, Продавець зобов'язувався поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію зокрема маломасляні виключателі на загальну суму 3500000,00 рос.рублів на умовах 100% передоплати FCA г. Нижняя Тура, РФ (Инкотермс 2010).

На виконання умов вищезазначеного контракту позивачем в рахунок передоплати було перераховано валютні кошти фірмі-нерезиденту ЗАО "Высоковольтный союз" (Россия) на загальну суму 3100000,00 рос.рублів/9898870,00 грн.

По тому, враховуючи ненадходження від фірми-нерезидента ЗАО "Высоковольтный союз" (Россия) імпортованого за Контрактом товару, 25.07.2014 року сторони уклали додаткову угоду №1 до контракту №ВЭД-14-4/ВС-Э від 11.04.2014 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди про розірвання додатку №1 від 11.04.214 року до вказаного контракту і вважати його недійсним. За умовами укладеної додаткової угоди Продавець зобов'язувався в строк не пізніше 28.07.2014 року повернути Покупцю аванс у загальній сумі 3100000,00 рос.рублів шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Покупця. Крім того, сторони дійшли згоди викласти пункт 10.3 Контракту у наступній редакції: "Усі спори, пов'язані з виконанням та розірванням даного контракту, підлягають розгляду в арбітражному суді по місцю знаходження відповідача".

Як свідчать обставини справи, враховуючи ймовірність неотримання в 90-денний строк повернення валютної виручки в сумі 3100000,00 рос.рублів (сплаченої позивачем попередньо в якості авансових платежів згідно специфікації до договору, яку в подальшому було анульовано сторонами), позивачем подано до Арбітражного суду Свердловської області позовну заяву від 29.07.2014 року №11-0/125юр про стягнення з ЗАО "Высоковольтный союз" (Россия) заборгованості по поверненню авансу в сумі 3100000,00 рос.рублів.

Як встановлено судом, вказану позовну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" шляхом заповнення форми, розміщеної на офіційному сайті арбітражного суду в інформаційно-телекомунікаційній мережі "Інтернет" (www.ekaterinburg.arbitr.ru).

З дослідженого у судовому засіданні позову судом встановлено, що відмітка суду про отримання на паперовому екземплярі позовної заяви відсутня.

Однак, позивач надав суду витяг з офіційного сайту Вищого адміністративного суду Російської федерації (arbit:ru), в якому міститься загальнодоступна інформація про стан прийнятих до провадження арбітражних судів справ, в тому числі і інформація про дату надходження до суду відповідної позовної заяви до ЗАО "Высоковольтный союз" (Россия).

З дослідженого джерела судом встановлено, що дата надходження (реєстрації) до Арбітражного суду Свердловської області позовної заяви від 29.07.2014 року №11-0/125юр - 30.07.2014 року.

Відповідно до "Определения о принятии искового заявления к производству и о назначении предварительного судебного заседания Арбитражного суду Свердловской области от 05.08.2014г. по делу №А60-32562/2014" - позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" від 29.07.2014 року №11-0/125юр прийнята судом до провадження 05.08.2014 року.

Як зазначено в акті перевірки, оскільки граничним терміном надходження товару по імпорту:

- в сумі 9.000.000,00 рос.рубл. є 28.07.2014 року, а ухвала Арбитражного суду Свердловской области про прийняття позовної заяви до провадження прийнята 05.08.2014 року, то періодом нарахування пені є період з 29.07.2014 року по 04.08.2014 року включно;

- в сумі 11.000.000,00 рос.рубл. є 29.07.2014 року, а ухвала Арбитражного суду Свердловской области про прийняття позовної заяви до провадження прийнята 05.08.2014 року, то періодом нарахування пені є період з 30.07.2014 року по 04.08.2014 року включно;

- в сумі 8.000.000,00 рос.рубл. є 03.08.2014 року, а ухвала Арбитражного суду Свердловской области про прийняття позовної заяви до провадження прийнята 05.08.2014 року, то періодом нарахування пені є 04.08.2014 року включно;

- в сумі 3.000.000,00 рос.рубл. є 05.08.2014 року, а ухвала Арбитражного суду Свердловской области про прийняття позовної заяви до провадження прийнята 05.08.2014 року, то пеня не нараховується.

Таким чином, за період прострочення надходження товару за зовнішньоекономічним контрактом на суму 9.000.000,00 рос.рубл. з 28.07.2014 року по 05.08.2014 року (7 днів) податковим органом нараховану пеню у сумі 63936,81 грн.; за період прострочення надходження товару за зовнішньоекономічним контрактом на суму 11.000.000,00 рос.рубл. з 29.07.2014 року по 05.08.2014 року (6 днів) податковим органом нараховану пеню у сумі 67153,68 грн.; за період прострочення надходження товару за зовнішньоекономічним контрактом на суму 8.000.000,00 рос.рубл. з 30.07.2014 року по 05.08.2014 року (1 день) податковим органом нараховану пеню у сумі 8100,72 грн., на загальну суму пені по контракту №ВЭД-14-4/ВС-Э від 11.04.2014 року 139191,21 грн.

У судовому засіданні представник позивача заперечував правомірність нарахування пені в залежності від дати прийняття до провадження арбітражним судом позовної заяви, при цьому погодившись з нарахованою пенею у сумі 9133,83 грн., оскільки, як пояснив суду представник позивача, правильність обчислення пов'язується із датою надходження до суду позовної заяви, а відтак правомірним вважає нарахування пені за порушення термінів надходження товару по вищевказаному контракту у сумі 9.000.000,00 рос.рубл. у період з 28.07.2014 року по 30.07.2014 року (тобто 1 день - 29.07.2014 року), яка складає суму 9133,83 грн. Тому, суму пені, що дорівнює 130057,38 грн. (139191,21 грн. - 9133,83 грн.) позивач вважає нарахованою неправомірно, оскільки такі розрахунки податкового органу базуються на невірному застосуванні положень статті 4 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Таким чином, фактичною підставою для нарахування позивачу спірної суми пені слугували висновки податкового органу про те, що підставою для ненарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є дата прийняття до розгляду судом позовної заяви про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експертно-імпортним контрактом (тобто саме дата прийняття заяви до провадженя), а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову. Лише з таких підстав, на думку податкового органу, не проводиться нарахування пені.

Суд вважає, що відповідач надав невірну правову оцінку фактичним обставинам справи та неправомірно прийняв повідомлення-рішення від 23.10.2014 року № в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 130057,38 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується зокрема.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Постановою правління Національного банку України від 14.05.2013 року №163 установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідальність за порушення законодавчо встановлених строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями передбачена статтею 4 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої Порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

В свою чергу, частиною 2 статті 4 вищезазначеного Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено зупинення строків, визначених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, а саме, у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, пеня за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями в цей період не сплачується.

Разом з тим, частиною 4 статті 4 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Тобто, законодавець, як підставу для зупинення строків, вказує на таку процесуальну дію як "прийняття до розгляду судом" позовної заяви. Відповідач трактує таку дію як "відкриття провадження у справі" а не "прийняття" реєстрації судом позовної заяви, але суд не може погодитись з такою думкою відповідача.

Як зазначено в статті 125 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації, питання про прийняття позовної заяви до провадження арбітражного суду вирішується суддею одноособово в п'ятиденний строк з дня надходження позовної заяви до арбітражного суду.

Тобто, кодекс передбачає певний строк, який наданий суду для вирішення питання для "прийняття позовної заяви до провадження". Але, суд вважає, що будь який строк при вирішенні питання судом щодо прийняття до провадження справи чи відкриття провадження у справі, відмови у прийнятті чи у відкритті провадження та інше, не може ставити в залежність права сторони, яка звертається для їх захисту до відповідного суду, оскільки юридичним фактом, що встановлює процесуальні відносини між сторонами спору і судом, є факт звернення позивача до суду. Тому датою прийняття судом позовної заяви, з якої терміни, передбачені статтею 1 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), зупиняються є саме дата звернення резидента до суду з позовною заявою про стягнення з нерезидента заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом.

Аналогічної думки дійшла колегія суддів Верховного суду України від 07.02.2011 року у справі №21-63а10 та колегія суддів Вищого адміністративного суду України в адміністративній справі К/9991/33622/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриджтаун Фудс Дістрібьюшн України" до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Арбітражного суду Свердловської області Російської Федерації від 21.02.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" про стягнення з Закрытого акционерного общества "Высоковольтный союз" 3100000,00 рос.рублів задоволені, а тому на думку суду податкове повідомлення-рішення від 23.10.2014 року № в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 130057,38 грн. підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду законності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення в частині спірної суми пені, яке підлягає скасуванню у оспорюваній частині.

За наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 260,11 грн. Доказів

понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 260,11 грн. підлягають присудженню з Державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 23.10.2014 року № в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 130057,38 грн.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 260 (двісті шістдесят) гривень 11 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.