Справа № 806/2959/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Київ К/800/61854/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Суддя-доповідач:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Муравйов О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 р.

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 р.

у справі № 806/2959/14

за позовом Державного підприємства «Житомирський лікеро-горілчаний завод»

до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Житомирський лікеро-горілчаний завод» (далі - позивач, ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод») звернулось до суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - відповідач, Житомирська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ №000192201 від 10 червня 2014 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 р. постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі Житомирська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Житомирською ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» з питань фінансово-господарських взаємовідносин з ПП «Реджина Плюс» за період з 01.02.2014 р. по 28.02.2014 р., за результатами якої складено акт від 23 травня 2014 року №3111/06-25-22-01/00375504/0100.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем п.198.1, п.198.3, ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 419854 грн. за лютий 2014 року.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.06.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 629681,00 грн., у т.ч. 419854 грн. - за основним платежем та 209927 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем з ПП «Реджина Плюс» було укладено договір поставки №13/1 від 13.01.2014 року. Кількість, асортимент, ціна товару, терміни його передачі та оплати, місце постачання визначаються додатками до вказаного договору, які є його невід'ємними частинами. На підставі вказаного договору ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» придбало у ПП «Реджина Плюс» олію соняшникову нерафіновану, українського походження, врожаю 2013 року, в загальній кількості 300 (триста тон) на загальну суму 2272728 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: видатковими накладними, податковими накладними тощо.

Крім того, в подальшому вищевказаний товар позивачем було експортовано до Південної Африки через компанію «Альфа Трейдінг Лімітед» (Малайзія), що підтверджено контрактами №РО407 від 09 січня 2014 року, № РО410 від 15 січня 2014 року, № РО439 від 06 лютого 2014 року, №РО449 від 17 лютого 2014 року, №РО454 від 21 лютого 20143 року та вантажно-митними деклараціями.

Також між позивачем та ТОВ «Бєлтранс» було укладено договір транспортного експедування від 28.08.2013 року. Відповідно до п.2.1 цього договору виконавець зобов'язується за рахунок замовника перевезти та/або забезпечити експедування (прийняття, супровід, передача, матеріальна відповідальність і т.п.) вантажів в термін, в пункт призначення та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов'язується сплатити на користь виконавця встановлену даним договором плату.

Виконання умов даного договору підтверджено актом № ОУ-0000279 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.03.2014 року, згідно якого позивачу були надані транспортні послуги на суму 392475,83 грн., податковими накладними, звітами про надання експедиційних послуг та послуг з перевезення. Оплату вказаних послуг підтверджено платіжними дорученнями №№ 577 та 592.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з ПП «Реджина Плюс», що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова

Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 р. та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відхилити.

2.Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

О.В. Муравйов