Справа № 808/7230/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року ( 16 год. 35 хв.)Справа № 808/7230/14 ДО/808/659/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого - судді Максименко Л.Я.

суддів - Киселя Р.В., Нестеренко Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: ОСОБА_17., ОСОБА_2, довіреність від 30.09.2014

від відповідача 1: Завгородній В.І., довіреність від 03.03.2014 № 31/2014

від відповідача 2: Ціоненко О.В., довіреність від 13.03.2014 № 1366/Пв

від відповідача 3: не з'явився

від відповідача 4: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_5, м. Добропілля Донецької області

до відповідача 1: Міністерства внутрішніх справ України, м. Київ

відповідача 2: Головного управління МВС України в Донецькій області, м. Донецьк

відповідача 3: Начальника Головного управління МВС України в Донецькій області, м. Донецьк

відповідача 4: Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області, м. Добропілля Донецької області

про: визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 1), Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - відповідач 2), Начальника Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - відповідач 3), Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - відповідач 4), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.14 № 963 в частині, яка стосується звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_5, заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.14 №1720 (по особовому складу) в частині, яка стосується звільнення з органів внутрішніх справ в запас із постановленням на військовий облік майора міліції ОСОБА_5, заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області;

- зобов'язати начальника Головного управління МВС України в Донецькій області поновити ОСОБА_5 на попередній посаді заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області;

- зобов'язати Головне управління МВС України в Донецькій області врахувати час вимушеного прогулу до вислуги років ОСОБА_5 на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсії, до вислуги років ОСОБА_5 в спеціальному званні «майор», а також безперервної вислуги років ОСОБА_5 на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток;

- зобов'язати Добропільський міський відділ (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області виплатити ОСОБА_5 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову посилається на те, що позивач категорично не згоден із наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.14 №963 в частині, яка стосується накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення з органів внутрішніх справ» за порушення дисципліни, у зв'язку із чим вважає, що наказ в цій частині, є протиправним. Вважає протиправним і наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.14 №1720 (по особовому складу) в частині, яка стосується звільнення позивача в запас із постановленням на військовий облік, який видано з метою виконання накладеного на ОСОБА_5 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.14 №963 дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення з органів внутрішніх справ» за порушення дисципліни. Крім того зазначає, що вказані вище накази потягнули за собою припинення не тільки виплати позивачу грошового забезпечення, але й перебігу вислуги років на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсій, вислуги років в спеціальному званні «майор», а також безперервної вислуги років на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток. Позивач вважає, що наказ від 29.08.2014 №963 виданий помилково, оскільки порушень дисципліни, про якій йдеться в цьому наказі ОСОБА_5 не допускав та їх не було доведено. На думку позивача цей наказ виданий відповідачем-1 не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні 12 березня 2015 року представники ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги та просили суд, їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 позов не визнав, у письмових запереченнях від 21.02.2015 вих. №65/49 в посилається на те, що оскаржуваний наказ був виданий з дотриманням вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Крім того, зазначає, що ОСОБА_5 перебуваючи на посаді заступника начальника слідчого відділу Добропільського МВ у своїй повсякденній діяльності на робочому місці відкрито підтримував ідею створення ДНР та у подальшому планував переїзд на постійне місце мешкання до Російської Федерації (висновок службового розслідування від 29.08.2014). Наголошує на тому, що особовий склад міськвідділу у зв'язку із активними діями представників ДНР взагалі самоусунувся (умисно бездіяв) від виконання функціональних обов'язків та обов'язку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста та Добропільського району, а відтак вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення і правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань ДНР. Вказує на те, що з урахуванням допущених позивачем порушень Закону України «Про міліцію», Присяги працівника міліції вимог Дисциплінарного статуту ОВС України, і було прийнято рішення про звільнення позивача за п. 64 «є» Положення. Відповідач-1 зазначає, що оскільки позивач не проходив службу на посадах в Центральному апараті МВС України, а перебував на посаді, яка знаходиться в штаті Добропільського МВ (з обслуговування міста Добропілля та Добропільського району) ГУМВС України в Донецькій області, та призначався на посаду не наказом МВС України, а наказом ГУМВС України в Донецькій області (згідно пункту 40 Положення та пункту 2.1.1 наказу МВС України від 30.06.2011 № 378), - тому вважає, що поновлювати позивача, у разі прийняття даного рішення, на посаді повинно ГУМВС України в Донецькій області, а не МВС України. Таким чином, на думку відповідача-1, правові підстави для задоволення вимог позивача до МВС України відсутні.

У судовому засіданні 12 березня 2015 року представник Міністерства внутрішніх справ України проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач-2 позов не визнав, у письмових запереченнях від 24 листопада 2014 року вх. № 47935 посилається на те, що при прийнятті рішення про звільнення зі служби позивача Міністр внутрішніх справ України діяв на підставі та в межах повноважень, а також у спосіб, передбачений законами України та Положенням про проходження служби. Відповідач-2 зазначає, що вимога ОСОБА_5 щодо зобов'язання начальника Головного управління МВС України в Донецькій області поновити його на попередній посаді передчасна, оскільки є похідною від питання розгляду оскаржуваних наказів МВС України, прийняття судового рішення та стосується процесуального питання, пов'язаного з виконанням судового рішення, яке на даний час не прийнято. На думку відповідача-2 такою ж похідною є і вимога позивача про зобов'язання ГУМВС в області врахувати час вимушеного прогулу до вислуги років. Таким чином відповідач-2 зазначає, що автономне виконання вимог позивача до ГУМВС України в Донецькій області та начальника Головного управління не є можливим. Разом з тим вказує на те, що вимоги ОСОБА_5 про зобов'язання Добропільського МВ виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу є безпідставними, оскільки його звільнення проведено відповідно до чинного законодавства, що регламентує діяльність органів внутрішніх справ.

У судовому засіданні 12 березня 2015 року представник Головного управління МВС України в Донецькій області проти позову заперечив у повному обсязі просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідача-3 чи його представник у судове засідання 12 березня 2015 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотанням від 06.11.2014 вх. № 44735 просить суд розглядати адміністративну справу за його відсутності.

Відповідач-4 у судове засідання 12 березня 2015 року не з'явився. 24 листопада 2014 року до суду надіслав заперечення вх. 47933 відповідно до яких зазначив, що Добропільський МВ, отримавши Наказ №963 від 29.08.2014, не мав жодних підстав не реагувати на наказ МВС України, та в свою чергу видав наказ №672 від 25.09.2014 «Про призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення окремим співробітникам Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області». Відповідач-4 вказує, що у Добропільському МВ не знаходяться на зберіганні матеріали службового розслідування у відношенні майора міліції ОСОБА_5 за фактом порушення ним дисципліни, відомості про його призначення та проведення у Добропільському МВ відсутні. Інформація щодо дати, часу, місця, способу, мотиву та мети порушення майором міліції ОСОБА_5 дисципліни, у Добропільському МВ відсутня. Також відсутній належним чином завірений витяг з наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2014 №1720 (по особовому складу). Отже вважає, що Добропільський міський відділ (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області діяв цілком законно в частині, що стосується призупинення та виплати грошового забезпечення.

Враховуючи те, що відповідачем-4 вже надавались заперечення по суті спору, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності уповноваженого представника Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

У судовому засіданні здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Камертон».

У судовому засіданні 12 березня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали адміністративної справи суд встановив наступні обставини.

Відповідно до наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 18.09.2013 року №418 о/с ОСОБА_5 призначено заступником начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Згідно довідки №9915 від 06.10.2014 Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області вислуга років ОСОБА_5 станом на 29 серпня 2014 року у календарному обчисленні складає 27 років 10 місяців 10 днів.

У період з 15 серпня 2014 року по 28 серпня 2014 року уповноваженими службовими особами Міністерства внутрішніх справ України здійснювалася перевірка діяльності Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області (далі - Добропільський МВ).

На підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 889 від 29 серпня 2014 року призначено проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України у Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці.

За результатами проведеної перевірки, 29 серпня 2014 року складено висновок «Службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України у Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці».

У висновку встановлено, що заступник начальника слідчого відділу майор міліції ОСОБА_5 у своїй повсякденній діяльності на робочому місці відкрито підтримував ідею створення «ДНР» та у подальшому планував переїзд на постійне місце мешкання до Російської Федерації.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування, а саме п.7 резолютивної частини такого висновку визначено, що майор міліції ОСОБА_5, заступник начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області пілягає звільненню.

Тому, 29 серпня 2014 року Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 963 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці» зокрема п.6 наказано: за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, керуючись ст.ст.2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_5, заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з наказом МВС від 29.08.2014 № 1720 по особовому складу позивача звільнено з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Даний наказ зареєстровано у Добропільському МВ за вх. №2 о/с від 08.10.2014.

Наказом Т.в.о. начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області № 672 від 25 вересня 2014 року ОСОБА_5 призупинено нарахування всіх видів грошового забезпечення з 30.08.2014 до отримання наказу (витягу) про притягнення до дисциплінарної відповідальності або наказу (витягу) по особовому складу про звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

25 вересня 2014 року в.о. начальника Добропільського МВ звернувся до Начальника Головного управління МВС України в Донецькій області із листом, в якому зазначив про безпідставне включення в тому числі і ОСОБА_5 до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2014 № 963, та пропонував залишити всіх працівників включених у Наказ №963, в органах внутрішніх справ.

06 жовтня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до в.о. начальника Добропільського МВ звернувся до Начальника Головного управління МВС України в Донецькій області з рапортом вих.№3619, відповідно до якого просив надати:

- належним чином завірений витяг з наказу Міністерства внутрішніх справ № 963 від 29.08.2014;

- належним чином завірений витяг з наказу по особовому складу, який видано з метою виконання дисциплінарного стягнення, що застосоване до мене вказаним у цьому рапорті наказі Міністра внутрішніх справ від 29.08.14 №963;

- ознайомити з висновком службового розслідування, що передувало виданню Міністром внутрішніх справ вказаного вище наказу від 29.08.14 №963, а також з матеріалами, зібраними в процесі проведення цього розслідування, у частині, яка стосується позивача.

08.10.2014 до Добропільського МВ надійшов у електронному вигляді наказ МВС України від 29.08.2014 № 1720 о/с про звільнення працівників з органів внутрішніх справ, в тому числі і позивача, на підставі п.64 «є» (за порушення дисципліни).

Згідно з доповідною запискою від 15.10.2014 можливість ознайомитись з наказом МВС України від 29.08.2014 № 1720 о/с була надана з 08.10.2014.

Відповідно до Акту про відмову працівників від ознайомлення з наказом про звільнення, складеного Добропільським міським відділом (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області 08 листопада 2014 року, ОСОБА_5 відмовився ознайомлюватися з наказом №1720 о/с від 29.08.2014.

Вважаючи протиправними накази Міністерства внутрішніх справ України № 963 від 29.08.2014 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України та № 1720 о/с від 29.08.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, ОСОБА_5 звернувся до суду із цим позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, їх права, обов'язки та відповідальність, у томі числі порядок звільнення зі служби, врегульовані Положенням про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення).

Пунктами 63-67 Положення визначені підстави для звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби.

Відповідно до пп. «є» п.64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, за порушення дисципліни.

Згідно з пунктом 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що скоєння вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу, є самостійною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу та не підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а отже така підстава для звільнення не може бути застосована в порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 6 Наказу № 963 від 29.08.2014 визначено, що за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_5, заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Правилами частини 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача-1 послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці від 29.08.2014, затверджений міністром МВС України 29.08.2014.

У Висновку зазначено, що заступник начальника слідчого відділу майор міліції ОСОБА_5 у своїй повсякденній діяльності на робочому місці відкрито підтримував ідею створення «ДНР» та у подальшому планує переїзд на постійне місце мешкання до Російської Федерації (ст.10 висновку, т.1 а.с. 190).

Суд зазначає, що комісію з проведення службового розслідування було створено відповідачем-1 29.08.2014 згідно із наказом №889. Цією ж датою був складений Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ відповідача-1 №963.

Суд критично ставиться до можливості проведення службового розслідування та складання Висновку службового розслідування за один день. Разом з тим, за відсутності інших доказів в обґрунтування причин застосування до позивача дисциплінарного стягнення, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, судом було досліджено зазначені Висновки.

З приводу Висновків службової перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, викладених у Висновку службового розслідування.

Для з'ясування обставин, викладених у Висновку службового розслідування, Запорізьким окружним адміністративним суду ухвалами від 27 жовтня 2014 року, 10 листопада 2014 року, 24 листопада 2014 року, 18 грудня 2014 року від відповідачів витребовувались докази по справі.

Крім того, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 січня 2015 року про витребування доказів від Генеральної прокуратури витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів службової розслідування, проведеного за фактами неправомірних дій окремих працівників Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в частині, що стосується вчинення ОСОБА_5 дій, зазначених у висновку службового розслідування від 29.08.2014.

Так, за результатами виконання вимог, викладених у вищезазначених ухвалах Запорізького окружного адміністративного суду про надання (доказів) фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, викладених у Висновку службового розслідування, відповідачами та Генеральною прокуратурою до суду не надані.

Тобто, суд звертає увагу на те, що з моменту відкриття провадження у справі та до винесення постанови, відповідачі доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, за яке його було звільнено з органів внутрішніх справ, не були надані суду.

За правилами частини 6 статті 71 КАС України справа вирішена на основі наявних у ній доказів.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних наказів стали висновки службового розслідування, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Судом з'ясовано, що відповідно до Висновку службового розслідування під час індивідуальних співбесід місцевими мешканцями, членами місцевого осередку «Патріоти України», було встановлено, що під час загострення ситуації, місцеве керівництво МВ та переважна більшість особового складу пасивно діяло під час загострення ситуації. Під час проведення перевірки було проведено ряд співбесід із працівниками підрозділу, а також прийом громадян в приміщенні Добропільської Державної районної адміністрації, за результатами яких отримано інформацію про причетність окремих працівників Добропільського МВ до неправомірних діянь та їх поглядів щодо ДНР. Такі ж відомості було надано членами місцевого осередку «Патріоти України». За результатами проведених зустрічей та бесід членами комісії складено відповідні рапорти.

Так, 20 лютого 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду від представника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області, надійшло клопотання про допит в режимі відеоконференції свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на стороні відповідача, які є членами місцевого осередку «Патріоти Добропілля».

В судовому засіданні, заслухавши свідчення свідків судом було встановлено, що ОСОБА_5 при спілкуванні зі ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сказав останнім про те, що у нього як у майора міліції та заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області не достатньо висока зарплатня. Ще зі слів свідків ОСОБА_5 висловив думку що було б добре, що б йому платили заробітну платню на рівні Російської Федерації. Свідки пояснили, що їх спілкування з позивачем мало місце під час несення ними спільного патрулювання (охорони) будівлі Добропільського міськвідділу під час спроб його захоплення невідомими особами.

Суд критично ставиться до таких свідчень свідків, оскільки вони не дають підстав вважати що заступник начальника слідчого відділу майор міліції ОСОБА_5 у своїй повсякденній діяльності на робочому місці відкрито підтримував ідею створення «ДНР» та у подальшому переїздити на постійне місце мешкання до Російської Федерації, як зазначено у Висновках службового розслідування.

Бажання отримувати більшу заробітну платню будь то на рівні Російської Федерації чи інших країн не дає підстав вважати, що громадянин України який виловлює таке бажання має намір зміни чи повалення конституційного ладу України або захоплення Державної влади України.

Крім того, ставлячи під сумнів обставини викладені свідками відповідача, суд приймає до уваги матеріали адміністративної справи відповідно до яких, 06 березня 2015 року вих.№ 05/0295-15/01 на адвокатський запит представника позивача, виконавчий комітет Добропільської міської ради повідомив, що у Добропільській міській раді відсутні відомості щодо спроб у місті Добропілля в період з 19 квітня 2014 року або у будь-які інші дні 2014 року захоплення адміністративної будівлі Добропільського міського відділення міліції з боку радикально налаштованих громадян повалення конституційного ладу.

Також, в матеріалах адміністративної справи міститься лист № 47-362 вих.№ 15 Добропільської міжрайонної прокуратури від 04.03.2015, в якому зазначено, що протягом 2014 року радикально налаштованими громадянами, з метою повалення конституційного ладу України, не було спроб захоплення адміністративної будівлі Добропільської міжрайонної прокуратури чи Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Більш того, на сторінці 8 Висновку службового розслідування (т.1 а.с. 189) зазначено, що під час проведення службової перевірки щодо функціонування Добропільського РВ ГУМВС України в Донецькій області в умовах фактичного захоплення сепаратистами державної влади в окремих містах регіону, встановлено, що факту захоплення адміністративного приміщення Добропільського РВ не було, на території Добропільського району Донецької області активні бойові дії не проводилися, на територію району сепаратисти не заходили.

Крім того, відповідно до довідки реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції від 04.03.2015 №31-18/7 у зазначеній реєстраційній службі місцевий осередок ГО «Патріоти України» не зареєстрований. Тому, хто надавав комісії такі свідчення, які викладені у висновку службового розслідування невідомо.

Тобто, відомості, наведені у висновках службового розслідування, зроблені на підставі свідчень членів місцевого осередку «Патріоти України», та покази свідків надані у судовому засіданні не можуть бути взяті судом до уваги при винесенні рішення, оскільки викликають сумнів у їх достовірності.

Під час розгляду справи по суті судом також були допитані в якості свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 - колишні співробітники Добропільського МВ, які пояснили, що перебувачи на службі не чули від позивача будь-яких висловлювань з приводу вираження ним прихильності до ідеї створення ДНР.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Отже, наявні в матеріалах справи докази спростовують викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим та таким, що спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Оскільки, наявні в матеріалах справи докази спростовують наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, оскаржувані накази відповідача-1 в частині, яка стосується позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а адміністративний позов в цій частині - задоволенню.

У зв'язку із тим, що суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів відповідача-1 в частині, яка стосується позивача, то на підставі вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Так, згідно з вимогами п.2 даного Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5, 8 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

З довідки відповідача-4 від 17.11.2014 № 47 встановлено, що середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення становив 4 262,58 грн.

Відповідно до довідки відповідача-4 про розмір середньоденного грошового забезпечення від 22.12.2014 № 53 середньоденне грошове забезпечення позивача на час звільнення становив 135,87 грн.

Станом на 12 березня 2015 року з дня видання відповідачем-1 наказу про звільнення позивача минуло 195 робочих дні.

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке належить стягнути на користь позивача, становить: 135,87 грн. * 195 робочих дні = 26 494,65 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що відповідно до положень п.п. 1.5 та 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

Враховуючи, що позивач проходив службу в Добропільському міському відділі (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області, суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу слід стягнути саме з відповідача-4.

Пунктом 70 зазначеного Положення визначено, що звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться:

- до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ;

- осіб вищого начальницького складу - відповідно до законодавства.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, визначено, що міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу.

Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України.

При цьому суд зазначає, що обов'язок видання наказу про поновлення позивача на посаді лежить на особі, яку наділено повноваженням призначати на таку посаду працівника органів внутрішніх справ.

З приводу вимог позивача про зобов'язання відповідачів вчинити певні дії, як то зобов'язати Начальника Головного управління МВС України в Донецькій області поновити позивача на попередній посаді, зобов'язати відповідача-4 виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що позивачем обраний невірний спосіб відновлення порушеного права, належним способом захисту такого права в даному випадку є прийняття судом рішення про поновлення позивача на займаній посаді та стягнення з відповідача-4 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Суд звертає увагу на те, що зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії можна лише у разі, якщо він ухиляється від виконання обов'язку покладеного на нього законом, при цьому законодавством України за умисне невиконання рішення суду передбачена кримінальна відповідальність.

Отже, в частині зобов'язання відповідача-3 та відповідача-4 вчинити певні дії позов не підлягає задоволенню.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В даному випадку для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача належним способом захисту є прийняття судом рішення про поновлення позивача на попередній роботі з моменту його незаконного звільнення та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та прийняти рішення щодо його поновлення на попередній роботі з моменту незаконного звільнення та стягнення на його користь з відповідача-4 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача-2 врахувати час вимушеного прогулу до вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсії, до вислуги років позивача в спеціальному званні «майор», а також безперервної вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток, суд вважає її передчасною, оскільки лише після набрання законної сили судовим рішенням щодо поновлення позивача на попередній посаді у відповідача-2 виникне обов'язок врахування часу вимушеного прогулу до вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ.

Через наведене у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведених вище підстав суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме в наведеній вище частині.

За приписами ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби. З наведених підстав постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача 4 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 4 144,18 грн. підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області, Начальника Головного управління МВС України в Донецькій області, Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 963 від 29.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці» в частині притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1720о/с від 29.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, майора міліції ОСОБА_5, заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Поновити майора міліції ОСОБА_5 на посаді заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з 29.08.2014.

Стягнути з Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_5 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.08.2014 по 12.03.2015 у розмірі 26 494,65 грн. (двадцять шість тисяч чотириста дев'яносто чотири гривні 65 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_5 на посаді заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області та в частині стягнення з Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_5 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 4 144,18 грн. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л.Я. Максименко

Судді Р.В. Кисіль

Л.О. Нестеренко