Справа № 2а-2312/09
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2015 р. м. Київ К/9991/9876/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року
в с т а н о в и л а :
У лютому 2006 року ОСОБА_1 в Приморському районному суді

м. Одеси пред`явив позов до Одеського ОВК, ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Просив:
- визнати незаконними дії Одеського ОВК в частині застосування у період з 19 листопада 2002 року по 31 грудня 2005 року мінімальної пенсії за віком, встановленої постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №831 та від 03 січня 2002 року № 01, при нарахуванні та виплаті йому щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ї групи;
- визнати незаконними дії Одеського ОВК в частині застосування у період з 01 січня по 31 грудня 2006 року Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону України від 05 жовтня 2005 року № 2939-ІУ при нарахуванні та виплаті йому щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ї групи;
- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести йому перерахунок щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком:
- з 19 листопада 2002 року по 31 грудня 2002 року - у розмірі 938 грн.,
- з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2003 року - у розмірі 938 грн.,
- з 01 січня 1004 року по 31 грудня 2004 року - у розмірі 996,41 грн.,
- з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року - у розмірі 1162 грн.;
- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести йому перерахунок пенсії з 01 січня 2006 року з урахуванням його права на отримання щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи у розмірі 1162 грн., та зобов`язати відповідача в подальшому сплачувати позивачу щомісячне підвищення до пенсії не менше ніж 1162 грн.;
- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести йому виплати суму не отриманого ним пенсійного забезпечення, що утворилася внаслідок проведеного перерахунку за період з 19 листопада 2002 року по день фактичного розрахунку.
Справа розглядалась судами неодноразово.
Останньою постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ої групи, у період з 19 листопада 2002 року по 31 грудня 2005 року на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 831 та від 03 січня 2002 року № 01, та в частині застосування в період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону України від 05 жовтня 2005 року № 2939-ІV.
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням щомісячного підвищення до пенсії для інвалідів війни 2-ї групи на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 19 листопада 2002 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідний рік, та з 01 січня 2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області при розрахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для інвалідів війни 2-ї групи, керуватися розміром мінімальної пенсії за віком, що встановлюється законами України, та сплачувати позивачу щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року апеляційну скаргу ГУПФ України в Одеській області задоволено.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про нарахування та виплату підвищення до пенсії за період часу з 19 листопада 2002 року по 20 лютого 2005 року залишено без розгляду.
Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову в частині визнання неправомірною бездіяльність ГУПФ України в Одеській області у перерахуванні та виплаті щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ої групи у розмірі 350 відсотків пенсії за віком, починаючи з 20 лютого 2005 року та в подальшому.
Не погоджуючись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 , подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ї групи з листопада 2002 року і відповідно до частини третьої статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі Закон № 3551) до 01 січня 2006 року мав право на підвищення до пенсії в розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що підвищення пенсії позивачу здійснювалось відповідно до положень Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 05 жовтня 2005 року, який набув чинності з 01 січня 2006 року, тобто відповідно для інваліда війни 2-ої групи у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
З таким висновком суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що він відповідає нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.
Підвищення до пенсії не є складовою основної пенсії, а є пільгою.
Питання про визначення розміру мінімальної пенсії за віком вирішувалося постановами Кабінету Міністрів України від 19 березня 1996 року № 342, від 26 липня 1996 року № 831, від 03 січня 2002 року № 1 та від 27 вересня 2003 року

№ 1350, відповідно до яких позивачу нараховувалося підвищення до пенсії.
Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду у цій частині не спростовують і є безпідставними, оскільки за змістом статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються, зокрема, інвалідам війни 2-ої групи на 40 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а тому, судом зроблено правомірний висновок щодо відсутності законних підстав для перерахунку та виплати підвищення пенсії позивачу у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2006 року.
Оскільки положення Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щодо визначення розміру спірного підвищення пенсії у вказаний період діяли, неконституційними не визнавались і підлягали виконанню відповідними суб`єктами владних повноважень.
Разом з тим, є необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції щодо залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату підвищення до пенсії за період часу з 19 листопада 2002 року по 20 лютого 2005 року.
Так, згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (яка діяла на час звернення позивача до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України (яка діяла на час звернення позивача до суду) визначено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Суд апеляційної інстанції не з`ясував і не надав відповідної оцінки тим обставинам чи наполягав відповідач в суді першої інстанції при першому розгляді справи у 2006 році на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з даними позовними вимогами, що, як наслідок, могло бути саме підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині позовних вимог.
У зв`язку з цим рішення суду апеляційної інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Касаційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату підвищення до пенсії за період часу з 19 листопада 2002 року по 20 лютого 2005 року та справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії в цій частині позовних вимог направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.
Мороз Л.Л.
Швед Е.Ю.