Справа № 2-а-132/11/0226
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-132/11/0226

Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2010 року позивач звернулася до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій відповідача неправомірними; зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника та щомісячної компенсації відповідно до вимог ст. ст. 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплачувати щомісяця, починаючи з 01.07.2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум, із розрахунку 50 % від 10 мінімальних пенсій за віком та 50 % від 75 % прожиткового мінімуму для непрацездатних.

В подальшому позивач збільшила позовні вимоги та просила також зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію та доплату до пенсії відповідно до вимог ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.03.2011 року позов задоволено частково: визнано дії відповідача протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області нарахувати та виплатити позивачу державну пенсію в зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50% від 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 16.02.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову пенсі за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % від 100 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 21.04.2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 21.04.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 14.08.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 14.08.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.03.2011 року як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, прийнявши нову постанову про відмову у задоволенні позову позивачу.

Згідно зі ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є дружиною померлого громадянина із числа потерпілих 1 категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1 (а.с. 6-7).

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області та до 15 лютого 2011 року отримувала пенсію за віком, а з 16 лютого 2011 року - пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії померлого годувальника.

Таким чином, позивач має право на 50 % пенсії свого померлого чоловіка, тобто 50 % державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами І групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком.

Ч. 4 ст. 54 вказаного Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів І групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 10 мінімальних пенсій за віком.

Окрім того, в силу ч. 1 ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника, яка призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Разом з тим, згідно зі ст. 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Всупереч ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному постановами Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з постановами Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року відповідач неправомірно виплачував додаткову пенсію в меншому розмірі, ніж це передбачено ст.ст. 50, 54 зазначеного Закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплати до пенсії, передбачені ст.ст. 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, ОСОБА_2 має право на отримання державної пенсії у розмірі 50 % від 10 мінімальних пенсій за віком, передбаченої ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % від 100 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також щомісячної компенсації в разі втрати годувальника у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи та отримує додаткову пенсію та часткову доплату за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену у відповідності до ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини 1 статті 39 вищевказаного Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року, а не в розмірі, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та постановою Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року відповідач неправомірно виплачував додаткову пенсію та доплату в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. ст. 39, 51 зазначеного Закону.

Отже, позивач має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та підвищення до пенсії за проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача на перерахунок розміру його пенсії, допустив порушення норм процесуального права та помилково визначився із періодом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернулася до суду 23.11.2010 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про перерахунок пенсії з урахуванням ст. ст. 39, 51, 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягають захисту за період з 23.05.2010 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Що стосуються позовних вимог про перерахунок пенсії по втраті годувальника, передбаченої ст. 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що позивач отримувала пенсію за віком, але з 16 лютого 2011 року позивач перейшла на інший вид пенсії, зокрема, починаючи з 16.02.2011 року позивач отримує пенсію по втраті годувальника.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог про перерахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 16.02.2011 року.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Як встановлено з матеріалів справи позивач просить виплачувати їй таку пенсію щомісячно, тому колегія суддів дійшла висновку, що правильним способом захисту порушеного права позивача, який відповідає вимогам чинного законодавства є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по день припинення такого права.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстав: правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2011 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 державну пенсію в зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50 % від 10 мінімальних пенсій за віком, що передбачена ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 16 лютого 2011 року по день припинення такого права, з урахуванням виплачених сум."

Абзац 4 резолютивної частини постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2011 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % від 100 % мінімальної пенсії за віком, що передбачена ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 16 лютого 2011 року по день припинення такого права, з урахуванням виплачених сум."

Абзац 5 резолютивної частини постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2011 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що передбачена ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 23 травня 2010 року по день припинення такого права, з урахуванням виплачених сум."

Абзац 6 резолютивної частини постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2011 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 доплату за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірах, встановлених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 23 травня 2010 року по день припинення такого права, з урахуванням фактично виплачених сум."

Абзац 7 резолютивної частини постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2011 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах, встановлених ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 23 травня 2010 року по день припинення такого права, з урахуванням фактично виплачених сум."

В решті постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2011 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.