Справа № 2-а/825/12/12
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/800/45882/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Заїки М.М.,
Ліпського Д.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2013 року,

встановив:

В січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУПФУ в Запорізькій області), третя особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (далі - ГУМВС України в Запорізькій області) та після уточнення позовних вимог остаточно просив: зобов'язати ГУМВС України в Запорізькій області з урахуванням вимог Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" внести відповідні зміни до наказу про звільнення та подати необхідні документи до управління фінансового забезпечення ГУМВС області для подальшого їх направлення до ГУПФУ в Запорізькій області; зобов'язати ГУПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок призначеної пенсії як звільненого з органів внутрішніх справ у відставку за віком та встановити її розмір на рівні 85% грошового забезпечення відповідно до статті 11, пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позов обґрунтував тим, що у травні 2010 року у віці 46 років та при вислузі 30 років він був звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за віком. Зважаючи на те, що він брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 16 по 25 липня 1986 року, вважав, що право виходу на пенсію за віком виникло в нього в 40 років і розмір пенсії має становити 55% відповідних сум грошового забезпечення, збільшеного на 3% за кожний рік вислуги понад 20 років, всього - 85% від суми грошового забезпечення. Проте відповідач, помилково вказуючи на недосягнення ним граничного віку перебування на службі, призначив пенсію в розмірі 80% грошового забезпечення, виходячи з розрахункової величини 50% грошового забезпечення, збільшеної на 3% за кожний рік вислуги понад 20 років.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2012 року позов задоволено частково: зобов'язано ГУПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_4, як звільненому з органів внутрішніх справ у відставку за віком, та встановити її розмір на рівні 85% грошового забезпечення відповідно до статті 11, пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняте ним рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Скаргу обґрунтовує доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 12.05.2010 р. № 151 о/с полковника міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку (зі зняттям з військового обліку) за підпунктом "а" пункту 65 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114.

Наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 05.04.2011 р. № 100 о/с до наказу від 12.05.2010 р. № 151 о/с внесено зміни в частині оголошення вислуги років при звільненні позивача, яка складає: календарна - 26 років 7 місяців 2 дні, у пільговому обчисленні - 30 років 1 місяць.

З 13.05.2010 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначена пенсія за вислугу 30 років, яка в період виникнення спірних правовідносин, становила 80% грошового забезпечення.

Пунктом "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що регулює розміри пенсій за вислугу років, встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12), пенсії за вислугу років призначаються в розмірі 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, підстави звільнення осіб зі служби в органах внутрішніх справ впливають на розмір їх пенсій.

Самостійно оскаржити підстави звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ ГУ ПФУ в Запорізькій області позбавлене можливості, тому суд має перевірити обґрунтованість доводів відповідача в цій частині, від яких залежить обсяг його зобов'язань, у тому числі перед позивачем.

Згідно з пунктом 7 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи старшого начальницького складу (полковники міліції та полковники внутрішньої служби) перебувають на службі в органах внутрішніх справ до 50-річного віку.

Пунктом 8 Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.

Пунктом 8 Положення визначено також підстави для дострокового звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, наприклад, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів, за власним бажанням та ін.

Відповідно до пункту 62 Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Згідно з підпунктом "а" пункту 65 Положення в редакції, чинній на момент звільнення позивача, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за віком здійснюється при досягненні граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання.

Як вбачається з листа ГУМВС України в Запорізькій області від 02.03.2012 р., при звільненні ОСОБА_4 брався до уваги лише підпункт "б" пункту 62 Положення без урахування приписів пунктів 7 і 8 Положення щодо необхідності досягнення граничного віку перебування на службі.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що умовами для звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ у відставку на підставі підпункту "а" пункту 65 Положення є досягнення віку перебування на службі залежно від присвоєного їм спеціального звання, а також наявність граничного віку перебування в запасі у відповідному військовому званні.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 21 лютого 2011 року (№ 21-68а10).

З огляду на викладене суд першої інстанції помилково вважав, що досягнення позивачем граничного віку перебування в запасі (як зазначено в описовій частині постанови суду - 40 років для єфрейторів запасу) є достатньою підставою для звільнення його зі служби у відставку за віком та призначення пенсії за вислугу років, виходячи з мінімальної розрахункової величини 55% грошового забезпечення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про необґрунтованість позовних вимог, враховуючи, що на день звільнення з органів внутрішніх справ позивач не досяг 50-річного віку перебування на службі у званні полковника міліції.

Крім того, апеляційний суд правильно виходив з того, що передбачені статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пільги учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС стосуються зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (60 років), тоді як позивачу призначено пенсію за вислугу років на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким право виходу на пенсію за наявності вислуги 20 років і більше не ставиться в залежність від досягнення певного віку.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Заїка М.М.
Ліпський Д.В.