Справа № 2а-6913/09/0470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/9991/49272/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Маринчак Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2011 року

у справі № 2а-6913/09/0470

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (далі - ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська; відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0 від 28 квітня 2009 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2010 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2011 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2010 року скасовано та прийнято нову - про часткове задоволення адміністративного позову. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 28 квітня 2009 року в частині визначення ФОП ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 126 881,00 грн. за основним платежем та 63 440,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, відповідач оскаржив його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права ставиться питання про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2011 року та залишення в силі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2010 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено виїзну планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 20 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за результатами якої складено акт № 1028/173/НОМЕР_1 від 14 квітня 2009 року.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення позивачем підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 126 881,00 грн., непідтвердженої податковими накладними.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 28 квітня 2009 року, яким ФОП ОСОБА_3 за вказане порушення визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 190 321,00 грн. (126 881,00 грн. - основний платіж, 63 440,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

В той же час, як з'ясовано судом апеляційної інстанції, доводи контролюючого органу щодо ненадання ФОП ОСОБА_3 на перевірку податкових накладних, виписаних на її адресу Товариством з обмеженою відповідальністю «Термо» в період з липня 2008 року по грудень 2008 року, які стали підставою для донарахування їй оспорюваної суми податкового зобов'язання, спростовуються наявними в матеріалах справи запитами контролюючого органу № 6093/6/173 від 31 березня 2009 року та № 6478/6/173 від 03 квітня 2009 року, в яких зазначено про встановлення на підставі відповідних податкових документів факту придбання позивачем товарів (послуг) у контрагента, а також запереченнями ФОП ОСОБА_3 на акт перевірки.

За наведених обставин та враховуючи наявність у матеріалах даної адміністративної справи належним чином оформлених податкових накладних, виписаних на адресу позивача ТОВ «Термо» в період з липня 2008 року по грудень 2008 року, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2011 року такою, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Маринчак Н.Є.