Справа № 826/20062/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

за участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районні Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Менеджмент Груп» до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс Менеджмент Груп» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № .

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» з питання дотримання вимог податкового законодавств при взаємовідносинах з ТОВ «НОМЕКС-ПРО», ТОВ «Прод-Ресурс» за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 18.11.2014 року № 1264/26-54-22-02/39096973, у якому встановлено порушення позивачем норм пп. 44.1 пп. 44.6 ст. 44 п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 та п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України при здійсненні господарських операцій з ТОВ «НОМЕКС-ПРО» та ТОВ «Прод-Ресурс», що призвело до заниження податку на додану вартість всього на суму 929344 грн. за липень 2014 року.

За наслідками розгляду заперечень ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» на Акт від 18.11.2014 № 1264/26-54-22-02/39096973 відповідачем прийнято рішення про залишення висновків акту перевірки без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі акта перевірки, 11 грудня 2014 року ДПІ у в Оболонському районі ГУ ДФС у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п.п 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України та відповідно до п. 123.1 ст. 123 цього Кодексу за порушення вимог пп. 44.1 пп. 44.6 ст. 44 п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 та п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України визначено ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 161 680 грн., (в т.ч. 929 344,00 грн. - основний платіж, 232336,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Колегія судді апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2014 року між ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» (замовник) та ТОВ «НОМЕКС-ПРО» (виконавець) укладено договір комплексного технічного обслуговування будівель, інженерних систем та комунікацій № 83 згідно якого виконавець зобов'язується якісно та своєчасно надати послуги (виконати роботи) з технічного обслуговування інженерних систем та комунікацій в майнових комплексах, визначених в договорі. Строк, обсяг виконання робіт (послуг), а також вартість та порядок оплати робіт (послуг) узгоджується сторонами в додатках до договору. Приймання-передача виконаних робіт (наданих послуг) оформлюється сторонами актами приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг).

На підтвердження фактів виконання ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» та ТОВ «НОМЕКС-ПРО» договірних зобов'язань, надання послуг та оплати їх вартості за вказаним правочином, позивач надав належним чином завірені копії первинних і розрахункових документів, а саме: договір від 24.06.2014 року № 83; договір оренди № Д559; договір оренди № ОТ 1068 Д559; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 року № Са-00068, № Са-00069, № Са-00070, № Са-000364 № Са-000365, № Са-000366, № Са-000367, № Са-000368, № Са-000369, № Са-000370, № Са-000371, № Са-000372, № Са-000373, № Са-000374, №Са-000375, № Са-000376, № Са-000377, №Са-000378, № Са-000379, № Са-000380, № Са-000381, № Са-000382, № Са-000383; платіжні доручення від 12 серпня 2014 року №271, від 05 вересня 2014 року №351, №352, від 12 вересня 2014 року №384.

За результатами наданих послуг ТОВ «НОМЕКС-ПРО» виписані податкові накладні від 31.07.2014 року № 68, № 69, №70, №364, № 365, № 366, № 367, № 368, № 369, № 370, № 371, № 373, № 374, № 375, № 376, № 377, № 378, № 379, № 380, № 381, № 382, № 383, які містять усі обов'язкові реквізити, передбачені ст. 201 ПК України.

Крім того, 30.04.2014 року між ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» (замовник) та ТОВ «Прод-Ресурс» (виконавець) укладено договір комплексного рекламно-маркетингового обслуговування № 3 відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи із виготовлення зовнішньої реклами та відповідних їй рекламних засобів, а також із розміщення реклами, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи. Сума робіт визначена в окремих додатках до договору, а оплата здійснюється шляхом перерахунку грошових коштів в національній валюті на поточний рахунок виконавця.

На підтвердження факту виконання сторонами договірних зобов'язань, позивачем надано належним чином завірені копії первинних і розрахункових документів, а саме: договір № 3 від 30.04.2014 року; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2014 року № ПР-000069, № ПР-000070, № ПР-000071, № ПР-000072, № ПР-000073, № ПР-000074, № ПР-000075, № ПР-000076, № ПР № 000077, № ПР-000078, № ПР-000079, № ПР-000080; платіжні доручення від 05 серпнем 2014 року №229, №231, від 11 серпня 2014 року №260, №262, від 14 серпня 2014 року № 285, №286, від 22 серпня 2014 року №313, від 18 серпня 2014 року №297, від 12 серпня 2014 року №270.

За результатами наданих послуг ТОВ «Прод-Ресурс» виписані податкові накладні від 31.07.2014 року № 69, № 70, № 71, № 72, № 73, № 74, № 75, № 76, № 77, № 78, № 79, № 80.

Також, позивачем долучено до матеріалів справи макети зображень для розміщення на засобах реклами та фото копії розміщення рекламних засобів з зображенням згідно макетів реклами позивача (біг борди, сіті лайти, розтяжки).

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи представником позивача надано додаткові докази, які підтверджуються факт реальності господарської діяльності позивача з його контрагентами.

Зокрема, представником позивача надано комерційну пропозицію про співробітництво до договору від 24.06.2014 року №83, додаток до договору №83 від 24.06.2014 року «Перелік та склад послуг комплексного технічного обслуговування будівель, інженерних систем та комунікацій».

Відповідно до даних доказів, за результатами технічного обстеження будівель, споруд, приміщень об»єктів офісно-складського комплексу «Форум Лагерхаус», що розташований у м. Києві вул. Червонопрапорна,34 загальною площею 14876,20 кв.м. та бізнесцентру «Форум Парк Плаза», розташованого у м. Києві пр. Московський,9 загальною площею 29570,20 кв.м. контрагентом позивача ТОВ «Номекс-Про» було запропоновано позивачу співробітництво з питань комплексного технічного обслуговування будівель, інженерних систем та комунікацій будівель, споруд і приміщень у липні 2014 року та надано кошторис вартості послуг технічного обслуговування. Зазначений кошторис позивач та його контрагент погодили та підписали додаток №2 від 20.06.2014 року до договору №83 від 24.06.2014 року.

Також сторонами договору було визначено Перелік та склад послуг комплексного технічного обслуговування будівель, інженерних систем та комунікацій на об»єктах у додатку від 24.06.2014 року до договору №83 від 24.06.2014 року відповідно до якого ТОВ «Номекс-Про» зобов»язалось виконувати та нести повну відповідальність за виконання усіма робітниками та/або залучених ним субпідрядників, виконавців робіт, що працюють на об»єктах, приміщеннях та у місцях виконання робіт, діючих на території України вимог щодо дотримання правил охорони та техніки безпеки, санітарних, протипожежних норм, тощо.

Крім того, представником позивача надано до справи на підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «Прод-Ресурс» комерційну пропозицію щодо виготовлення і розміщення реклами ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» за липень 2014 року №3 від 30.04.2014 року, звіти щодо виготовлення та розміщення реклами ТОВ «Офіс Менеджмент Груп».

Зокрема, у комерційній пропозиції визначена вартість виготовлення та розміщення реклами, зазначено розрахунок її вартості щодо кожного виду реклами офісно-складсьткого комплексу «Форум Лагерхаус» , розташованого по вул. Червонопрапорній,34 у м. Києві площею 14876,20 кв.м та бізнес центру «Форум Парк Плаза», розташованого по пр. Московський,9 у м. Києві щодо виготовлення та розміщення реклами на біг-бордах, сіті-лайтах, розтяжках, відео ролику, тролах, радіо ролику.

Надаючи правову оцінку відносинам що склалися між сторонами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Водночас витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не можуть підлягати включенню до складу витрат платника податків (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). (п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг: г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України 21 грудня 2010 року № 969, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 року за № 1401/18696, (який набрав чинності 10 січня 2011 року та втратив чинність 16 грудня 2011 року)(далі - Порядок) податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що сплачена (нарахована) сума податку на додану вартість у податковій накладній повинна відповідати сумі податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг продавця у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних.

В силу п. 5 Порядку податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у пункті 2 цього Порядку.

Податкова накладна є підставою на віднесення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку (п. 6.2 Порядку).

Відповідно до частини 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні облікові документи можуть бути складені на паперових носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов'язкові реквізити, передбачені статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що операції позивача з ТОВ «НОМЕКС-ПРО», ТОВ «Прод-Ресурс» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є підставою для формування податкового кредиту.

На момент складання податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну надану послугу.

Щодо доводів представника апелянта про те. що в договорі №83 від 24.06.2014 року зазначено невірно прізвище керівника, то дана обставина не може бути доказом відсутності господарської діяльності між позивачем та його контрагентом щодо укладення та виконання вищезазначеного договору. Як пояснила представник позивача під час виготовлення договору вкралася помилка у прізвищі керівника, а саме замість «Зінченко» вказано помилково «Зинченко».

Колегія суддів вважає, що така помилка у прізвищі особи, що підписала договір не може вплинути на сам факт укладення договору, його дійсність і, крім того, не може свідчити про відсутність господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що господарські відносини між позивачем та його контрагентами «НОМЕКС-ПРО», ТОВ «Прод-Ресурс» документально підтверджені та мали реальний характер, а тому у відповідача відсутні підстави для донарахування позивачу суми податку на додану вартість.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Викладені в апеляційній скарзі апелянтом доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л. О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 01 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.