Справа № 826/20827/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

24 березня 2015 року м. Київ № 826/20827/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до відповідачаДиректора Святошинського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості Олефір Тамари Володимирівни
про визнання дій протиправними, визнання нечинним пункт 5 та підпункт 5.1 добового наказу директора Святошинського районного центру зайнятості від 17.08.2009 року № 155.
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Директора Святошинського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості Олефіри Тамари Володимирівни, в якому просить:

- визнати протиправними дії директора Святошинського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості Олефір Тамари Володимирівни, які полягають у тому, що вона 17 серпня 2009 року прийняла добовий наказ № 155, в якому довільно сформульований пункт 5 наказу не відповідає офіційній редакції частини п'ятої статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

- визнати протиправними дії директора Святошинського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості Олефір Тамари Володимирівни, які полягають у тому, що вона 17 серпня 2009 року прийняла добовий наказ № 155 (пункт 5 підпункт 5.1) без урахування змін, внесених у Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11.02.2009 року №52;

- визнати нечинним пункт 5 та підпункт 5.1 (у тому числі підпункт 5.1.4: "ПК: 10951357 ОСОБА_1: з 17-08-2009 р. по 14-11-200") добового наказу директора Святошинського районного центру зайнятості від 17.08.2009 року № 155.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 серпня 2009 року директором Святошинського РЦЗ Олефір Т.В. був прийнятий наказ за номером 155 «Про прийняття рішень служби зайнятості, передбачених Законом України «Про зайнятість населення» і Положень щодо його застосування та Законом України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття» і Порядків щодо його застосування», підпунктом 5.1 пункту 5 якого було скорочено допомогу по безробіттю безробітному ОСОБА_1.

Позивач зазначає, що пункт 5 та підпункт 5.1 цього наказу не відповідають положенням нормативно-правових актів, що мають вищу юридичну силу, внаслідок чого відповідачем порушене його право на соціальний захист, а саме: право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, встановлене ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття».

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог в повному обсязі, та здійснювати розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Згідно частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

17 серпня 2009 року директором Святошинського РЦЗ Олефір Т.В. був прийнятий наказ за № 155 «Про прийняття рішень служби зайнятості, передбачених Законом України «Про зайнятість населення» і Положень щодо його застосування та Законом України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття» і Порядків щодо його застосування».

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Святошинського районного суду міста Києва від 12 травня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості про визнання рішення Святошинського районного центру зайнятості у м. Києві щодо скорочення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю на 90 календарних днів з 17 08.2009 року по 14.11.2009 року неправомірним, скасування Наказу Київського міського центру зайнятості № 11291-155 від 17.08.2009 року та зобов'язання Святошинського районного центру зайнятості № 11291-155 від 17.08.2009 року виплатити йому неоплачену допомогу по безробіттю за період з 17.08.2009 року по 14.11.2009 року у розмірі 2150 грн. 06 коп., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2011 року відмовлено.

Позивач стверджує, що дізнався про оскаржуваний наказ після 8 липня 2014 року в порядку доступу до публічної інформації на підставі ч.2 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а не на підставі п.6.3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у грудні 2013 р. звернувся до Святошинського районного суду м. Києві з заявою про перегляд постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2010 р., посилаючись на те, що суд, виготовляючи вказану вище постанову, якою відмовив у задоволенні його позову, послався на Наказ Київського міського центру зайнятості від 17.08.2009 р. № 11291-155, проте, відповідно до відповіді Київського міського центру зайнятості від 05.12.2013 р., останній не видавав такого наказу, у зв'язку з чим заявник вважає вказану обставину нововиявленою та просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2010 р. переглянути.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Святошинського районного суду міста Києва від 12 травня 2010 року за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості про визнання рішення щодо скорочення допомоги по безробіттю , залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014 року - залишено без задоволення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу було відомо про оскаржуваний наказ, з яким останній мав можливість ознайомитись, оскільки зазначений наказ був предметом розгляду справи, яка розглядалась Святошинським районним судом м. Києва, а тому мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Частиною 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюється, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

При цьому, під поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом поважними.

Відповідно до ч. 2 статті 100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними

Враховуючи наявність підстав для задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та керуючись ст.ст. 99, 100,155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Директора Святошинського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості Олефіри Тамари Володимирівни про визнання дій протиправними.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки встановленні ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала відповідно до ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо ухвалу не було оскаржено.

Суддя Мазур А.С.