Справа № 808/6907/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м.Київ К/800/24077/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська кабельна компанія» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовська кабельна компанія» звернулося до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 18 лютого 2013 року №112040000/2013/000014/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації від 18 лютого 2013 року №112040000/2013/00010.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є протиправними та необґрунтованими.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року, адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про протиправність оскаржуваних рішення та картки відмови, оскільки коригування митної вартості товарів у межах спірних правовідносин відбулось за відсутності підстав, передбачених Митними кодексом України, необґрунтовано, без відповідних розрахунків числового значення митної вартості товарів, за наявності всіх документів для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Запорізька митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить судові рішення скасувати, відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність та законність дій митниці щодо відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів через митний кордон України та відповідно коригування митної вартості товару.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 02 лютого 2012 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовська кабельна компанія» (покупець) та Proplast Handelsgesellschaft m.b.H (Республіка Австрія) (постачальник) укладений договір №117, на підставі якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти товар і оплатити його.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди від 10 січня 2013 року № 3 до договору №117 ціна на товар, що поставляється, може змінюватись в залежності від обсягу поставки і відповідно вартості транспортних витрат.

У лютому 2013 року згідно Специфікації від 10 січня 2013 року № 5 постачальником поставлений товар - безгалогенний негорючий компаунд CONGuard S6645 black (товар №1), CC-7760 і гумова суміш СС-5212 (товар № 2) за ціною 2,94 євро/кг (товар № 1) і 1,58 євро/кг (товар № 2).

15 лютого 2013 року позивачем з метою митного оформлення вказаних товарів подано до Запорізької митниці митну декларацію №112040000.2013.000347. Митна вартість позивачем визначена за ціною договору (контракту), тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів.

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: зовнішньоекономічний договір від 02 лютого 2012 року № 117 з додатками від 23 травня 2012 року, від 25 грудня 2012 року, від 10 січня 2013 року, специфікацією від 10 січня 2013 року; рахунок-фактура (інвойс) від 04 лютого 2013 року № 3; банківський платіжний документ від 21 січня 2013 року № 4; міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 525482 від 05 лютого 2013 року; пакувальний лист від 05 лютого 2013 року; довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 11 січня 2013 року № 1; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 05 лютого 2013 року № 2730; інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару від 05 лютого 2013 року № 2730; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 05 лютого 2013 року № 2730; сертифікат про походження товару від 05 лютого 2013 року № 478396; копія митної декларації країни відправлення MRN13DE48E8 від 05 лютого 2013 року; інші документи: лист № 1102/3 від 11 лютого 2013 року, лист № 117-фхл від 15 лютого 2013 року, листи від виробника від 07 лютого 2013 року (3 шт.), лист від виробника від 06 лютого 2013 року, лист від продавця від 15 лютого 2013 року, паспорти якості від 05 лютого 2013 року № 050213/01, 050213/02.

Посилаючись на те, що заявлена митна вартість (2,8514 EUR за 1 кг та 1,58 EUR за 1 кг) суттєво відрізнялась від цінової інформації, яка містилась в інформаційній системі Державної митної служби України та відображала митну вартість ідентичного товару, ввезеного позивачем раніше (3,032 EUR за 1 кг та 1,674 EUR за 1 кг, митна декларація №112040000/2012/003451 від 17 грудня 2012 року), митницею запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умови, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; інформацію біржових організацій про вартість сировини, що входить до складу товару.

18 лютого 2013 року митним органом прийнято рішення №112040000/2013/000014/2 про коригування митної вартості товарів. Митна вартість товару визначена за другорядним методом- 2/1 за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст.57 Митного кодексу України).

У рішенні зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України. Декларант відмовився від надання додаткових документів, згідно ч.3 ст.53 МК України, для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Згідно вимог ч.4 ст.57 МК України проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, за результатами якої прийнято рішення, митну вартість товарів, що імпортуються, визначено із застосуванням митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, згідно наявної у митного органу інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст.59 МК України використана наявна в митного органу інформація щодо раніше визнаних (визначених) митним органом вартостей за методом 1 (3,032 Євро/кг для товару №1, та 1,674 Євро/кг для товару №2). Митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості товару за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно вимог ст.59 МК України Джерело: МД №112040000/2012/003451 від 17 грудня 2012 року.

Також відповідачем видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112040000/2013/000014/2 від 18 лютого 2013 року.

Товар випущений у вільний обіг із застосуванням гарантійних зобов'язань.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За вказаними обставинами суди дійшли вірного висновку про те, що позивачем подано відповідачу всі необхідні документи на підтвердження митної вартості ввезеного товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 18 лютого 2013 року №112040000/2013/000014/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18 лютого 2013 року №112040000/2013/00010 є правильними та підлягають залишенню без змін.

За вказаними обставинами колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваних рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді