Справа № 823/565/15
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року справа № 823/565/15

м. Черкаси

11 год. 47 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання Педані О.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Шаригіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції щодо відмови у закінченні зведеного виконавчого провадження №39683257, боржником у якому є суб'єкт господарювання ОСОБА_3; зобов'язати Соснівський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції закінчити зведене виконавче провадження №39683257, боржником у якому є суб'єкт господарювання ОСОБА_3, у зв'язку із припиненням підприємницької діяльністі фізичною особою-підприємцем.

Позов обґрунтовано тим, що у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності позивач звернувся до Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції із заявою про закінчення зведеного виконавчого провадження. Однак, на думку позивача, відповідачем протиправно відмовлено у закінченні зведеного виконавчого провадження, з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є: 1)господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці; 3) виключено, а тому виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, зазначив, що на виконанні у Соснівському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 боргу. Станом на час розгляду справи рішення боржником не виконані, а тому підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні з огляду на положення ст. 52 Цивільного кодексу України.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Соснівському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 боргу.

13 жовтня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №2028370 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, що підтверджується повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, копія якого міститься у матеріалах справи.

21 січня 2015 року позивач звернувся до начальника Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції із заявою, в якій просив закінчити зведене виконавче провадження №106 та зняти арешт, накладений на все майно, що йому належить у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності.

Листом від 27.02.2015р. №8392 Соснівський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції повідомив позивача про відсутність підстав для закінчення зведеного виконавчого провадження та скасування арештів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець несе відповідальність усім своїм майном. Таким чином, підприємницький ризик, у першу чергу, проявляється у вірогідності втрати всього майна, належного фізичній особі, до складу якого згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України входять як окремі речі або їх сукупність, так і майнові права та обов'язки. А тому за рішенням суду стягнення може бути звернене на все майно боржника, незалежно від того, використовувалось воно у підприємницькій діяльності чи ні.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. (далі - по тексту Закон № 606-XIV).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 Закону № 606-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Перелік підстав закінчення виконавчого провадження наведено у ст. 49 Закону № 606-XIV.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_3 не є юридичною особою в сенсі ст. 49 Закону № 606-XIV, а тому підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 3 ч.1 ст. 49 Закону № 606-XIV відсутні.

Крім того, ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у своїх запереченнях обґрунтував правомірність оскаржуваних постанов.

Натомість представник позивача вмотивованих доводів на підтвердження позову не навів.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

В силу статті 94 КАС України не підлягає стягненню з Державного бюджету України судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2015 року.