Справа № 757/25669/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/800/61238/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

за участю секретаря Лопушенко О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_4 та представників відповідача Кот О.В., Лаптієва А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Апарату Верховної Ради України на постанову Печерського районного суду м.Києва від 19 червня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Апарату Верховної Ради України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Апарату Верховної Ради України про визнання протиправними дій Апарату Верховної Ради України по нездійсненню виплати позивачу матеріальної допомоги, передбаченої ч.5 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України», за період з 01.01.2013р. по 12.12.2013р.; зобов'язання Апарату Верховної Ради України підготувати проекти (проект) розпоряджень Голови Верховної Ради України про нарахування та виплату йому матеріальної допомоги на період його працевлаштування, передбаченої ч.5 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України», за період з 01.01.2013р. по 12.12.2013р.; зобов'язання Апарату Верховної Ради України надати вказані проекти (проект) Голові Верховної Ради України на підписання; зобов'язання Апарату Верховної Ради України здійснити виплату позивачу матеріальної допомоги на період його працевлаштування, передбаченої ч.5 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України», у розмірі заробітної плати з урахуванням всіх доплат та надбавок, яку отримують працюючі народні депутати, але не більше одного року, за період з 01.01.2013р. по 12.12.2013р. у відповідності до ч.5 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України»; зобов'язання Голови Верховної Ради України видати розпорядження щодо виплати позивачу матеріальної допомоги за період з 01.01.2013р. по 12.12.2013р. на підставі підготовленого Апаратом Верховної Ради України проекту розпорядження щодо виплати матеріальної допомоги за період з 01.01.2013р. по 12.12.2013р.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 19.06.2014р. позов задоволено частково: зобов'язано Апарат Верховної Ради України підготувати проекти (проект) розпоряджень Голови Верховної Ради України про нарахування та виплату матеріальної допомоги ОСОБА_7 на період його працевлаштування, передбаченої ч.5 ст.20 Закону України "Про статус народного депутата України", за період з 01 січня по 12 грудня 2013 року, зобов'язавши надати вказані проекти (проект) Голові Верховної Ради України на підписання; в задоволенні інших вимог позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014р. постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправними дій Апарату Верховної Ради України по нездійсненню виплати матеріальної допомоги ОСОБА_7, передбаченої ч.5 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України», за період з 01 січня по 12 грудня 2013 року скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою дану вимогу задоволено та визнано протиправними дії Апарату Верховної Ради України по нездійсненню виплати матеріальної допомоги ОСОБА_7, передбаченої ч.5 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України», за період з 01 січня по 12 грудня 2013 року; в решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів скасувати.

Позивач в письмових поясненнях проти доводів та вимог касаційної скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_7 було обрано народним депутатом України четвертого, п'ятого та шостого скликань (2002-2012 роки).

12.12.2012р. позивач склав повноваження народного депутата Верховної Ради України шостого скликання.

Починаючи з 18.12.2012р. позивач неодноразово звертався до Голови Верховної Ради України із заявами про виплату йому матеріальної допомоги, передбаченої ч.5 ст.20 Закону України «Про статус народного депутата України», обґрунтовуючи їх закінченням терміну повноважень Верховної Ради України шостого скликання і неможливістю повернення на попереднє місце роботи (Верховний Суд України).

Станом на листопад 2013 року позивач не працевлаштований, а його трудова книжка зберігається в управлінні кадрів Апарату Верховної Ради України.

Верховна Рада України відмовила позивачу у виплаті матеріальної допомоги з огляду на те, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

При цьому, розгляд заяв позивача про виплату матеріальної допомоги доручено Головою Верховної Ради України В.Рибаком Керівнику Апарату Верховної Ради України В.Зайчуку, яким і прийнято рішення про відмову в задоволенні вказаних заяв.

Гарантії трудових прав народного депутата встановлюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами України; народному депутату після закінчення строку його повноважень, а також у разі дострокового їх припинення за особистою заявою про складення ним депутатських повноважень надається попередня робота (посада), а в разі неможливості цього - він зараховується до резерву кадрів Головного управління державної служби України.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України» від 17.12.1992р. №2790-XII (далі - Закон №2790-XII) народному депутату після закінчення строку його повноважень, а також у разі дострокового їх припинення за особистою заявою про складення ним депутатських повноважень надається попередня робота (посада), а в разі неможливості цього - він зараховується до резерву кадрів Головного управління державної служби України.

За змістом частини 5 вказаної статті Верховна Рада України забезпечує колишньому народному депутату безпосередньо після закінчення строку його повноважень, на період його працевлаштування, виплату матеріальної допомоги у розмірі заробітної плати з урахуванням всіх доплат та надбавок, яку отримують працюючі народні депутати, але не більше одного року, а в разі навчання чи перекваліфікації - не більше двох років після закінчення строку повноважень народного депутата; у разі неможливості працевлаштування після зазначеного строку за колишнім народним депутатом зберігається виплата матеріальної допомоги у розмірі 50 відсотків заробітної плати з урахуванням всіх доплат та надбавок, яку отримують працюючі народні депутати, до досягнення ним пенсійного віку за умови, що трудовий стаж його перевищує 25 років для чоловіків і 20 років для жінок; порядок проведення зазначених виплат визначається Верховною Радою України.

Водночас, згідно з п.1 Порядку проведення виплат матеріальної допомоги колишнім народним депутатам України на період їх працевлаштування, затвердженого постановою Верховної Ради України №144-VІ від 18.03.2008р. (далі - Порядок №144) виплата матеріальної допомоги, передбаченої частиною п'ятою статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», у встановлені законом строки здійснюється народному депутату України, термін повноважень якого закінчився або повноваження якого достроково припинені відповідно до частини третьої статті 5 зазначеного Закону, за умови його звернення з письмовою заявою протягом трьох місяців за отриманням такої допомоги безпосередньо після закінчення строку його повноважень (дострокового припинення повноважень).

За змістом п.3 Порядку №144 матеріальна допомога колишнім народним депутатам на період їх працевлаштування виплачується на підставі розпоряджень Голови Верховної Ради України, які щомісячно готуються Управлінням кадрів апарату Верховної Ради України за погодженням з Управлінням справами апарату Верховної Ради України.

При цьому, п.1 Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25.08.2011р. №769 (далі - Положення №217), передбачено, що Апарат Верховної Ради України (далі - Апарат) є органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, кадрове, фінансово-господарське, матеріально-технічне, соціально-побутове та інше забезпечення діяльності Верховної Ради України, народних депутатів України.

Відповідно до п.2 Положення №769 Апарат у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, Регламентом Верховної Ради України, розпорядженнями Голови Верховної Ради та Керівника Апарату, іншими нормативно-правовими актами.

Апарат є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням (п.6 Положення №769).

Згідно з п.п.20 п.8 Положення №769 на Апарат покладаються такі завдання в сфері організаційного забезпечення, зокрема, організація прийому громадян, розгляд їх пропозицій, заяв і скарг, що надходять до Верховної Ради України та її органів, вивчення і узагальнення питань, які порушуються громадянами у зверненнях, внесення пропозицій щодо їх вирішення.

Таким чином, враховуючи, що за ОСОБА_7 закріплено право на отримання матеріальної допомоги, з метою реалізації якого останній звернувся з відповідними заявами до Верховної Ради України, а також те, що на Апарат Верховної Ради України покладено обов'язок по розгляду заяв, що надходять до Верховної Ради України та внесення пропозицій щодо їх вирішення, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку про визнання протиправними дій відповідача по нездійсненню виплати позивачу матеріальної допомоги та зобов'язання Апарату Верховної Ради України підготувати проекти відповідних розпоряджень й надати їх на підписання Голові Верховної Ради України.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині, не скасованій постановою суду апеляційної інстанції, та постанови суду апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Апарату Верховної Ради України залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м.Києва від 19 червня 2014 року в частині, не скасованій постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року, та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.