Справа № 607/3406/14-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015р. м. Київ К/800/57160/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Рецебуринський Ю.Й. , розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.08.2014р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , Управління Служби безпеки України в Тернопільській області , в якому просив визнати неправомірними дії відповідачів щодо відмови у здійсненні перерахунку надбавки за вислугу років та розміру пенсії відносно суми грошового забезпечення, встановити при перерахунку пенсії надбавку за вислугу років в розмірі 40%, зобов'язати Управління Служби безпеки України в Тернопільській області видати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області довідку про надбавку за вислугу років в розмірі 40% відносно суми грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії з 01.10.2008р., зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2008р. із врахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 40% грошового забезпечення та перерахувати пенсію, виходячи з розміру 90% від грошового забезпечення, а не 80%.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.08.2014р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014р., позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в здійсненні перерахунку надбавки за вислугу років та розміру пенсії відносно суми грошового забезпечення. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу за період з 01.10.2008р. по 01.10.2011р. в розмірі 90% від нарахованих сум грошового забезпечення та виплатити недораховані суми за виключенням сум, виплачених по рішенню Тернопільського міськрайонного суду від 03.06.2011р. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні клопотання осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу призначено пенсію з 31.12.2006р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закону №2262-XII). Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 03.06.2011р., яка набрала законної сили, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.10.2008р. із зарахуванням до вислуги років період його роботи з 04.04.1974р. по 03.02.1993р.

Виконуючи вказане рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснило перерахунок пенсії позивачу з урахуванням 34 років вислуги, виходячи з 80% грошового забезпечення, а не 90%, мотивуючи це тим, що під час розгляду справи судами редакція ст.13 Закону №2262-XII була змінена та передбачала максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, 80 % відповідних сум грошового забезпечення.

Частина 2 ст. 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) передбачала, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

З 01.10.2011р. набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким було внесено зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, які звільнені з військової служби та деяких інших осіб», зокрема, до статті 13 вказаного Закону, де визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони. Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 10.12.2013р. та від 10.02.2015р. (справи №21-420а13 та № 21-630а14).

Отже, при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначала максимальний розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії ОСОБА_2

За вказаних обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що при здійсненні перерахунку пенсії позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно здійснило перерахунок пенсії позивачу, виходячи з 80% грошового забезпечення, оскільки внесені зміни до Закону №2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.08.2014р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач В.М. Кочан

судді С.С. Пасічник

Ю.Й. Рецебуринський