Справа № 817/362/15
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/362/15

19 лютого 2015 року 16год. 00хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Маркович Ю.В.,

відповідача: представник не з'явився,

третя особа відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк"
до Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3
про визнання протиправними дій, скасування постанови та зобов'язання вчинення певних дій
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції про визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №46053175 від 16.01.2015; скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №46053175 від 16.01.2015 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №2612, виданого 05.12.2008; зобов'язання відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №2612, виданого 05.12.2008.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи судом позивач повідомлений належним чином (а.с.27). Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи, покликаючись на проведення виконавчих дій державним виконавцем Гнедко К.А., у провадженні якого перебуває оскаржуване виконавче провадження. Належним чином підтверджені докази неможливості участі уповноваженого представника в судовому засіданні відповідачем не надані. Крім того, суд вважає, що відповідач суб'єкт владних повноважень у разі тимчасової відсутності представника не позбавлений можливості забезпечити в судовому засіданні участь іншого уповноваженого представника, а відтак причину неприбуття представника відповідача в судове засідання не може бути визнано поважною.

Відповідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, причини не прибуття суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.35 КАС України (а.с.28а).

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.181 КАС Україна адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Судом не визнавалась обов'язкова участь відповідача та третьої особи відповідача в судовому засіданні. З огляду на зазначені обставини суд вважає можливим вирішити справу за відсутності представника відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 09.06.2008 між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу (а.с.36), зареєстрований в реєстрі за №1117, відповідно до якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Продаж цей вчинено за 259800 грн., які Покупець зобов'язується сплатити після підписання цього договору та отримання кредиту в банку.

09.06.2008 між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" (Банк) та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №113573900 (а.с.30-33), відповідно до якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долари США, в сумі 45500,00 доларів США, що дорівнює 220720,50 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору.

09.06.2008 між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" (Іпотекодержавтель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки №87612 (а.с.34-35), зареєстрований в реєстрі за №1120, відповідно до якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю житлове приміщення - двохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 09.06.2008.

05.12.2008 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчук М.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2612, яким пропонується звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 Рівненської області, яка належить на праві приватної власності громадянину України ОСОБА_3 (Іпотекодавець).

Строк погашення кредиту визнаний таким, що настав, згідно з пп.6.1.2 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 04.11.2008. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеної квартири, задовольнити вимоги АКІБ "УкрСиббанк" в загальній сумі 350057,79 грн. Станом на 05.12.2008 Іпотекодавець має заборгованість.

Сума простроченої заборгованого боргу: 45373,28 доларів США; сума прострочених відсотків: 2054,87 доларів США; сума пені: 420,21 грн.; сума неустойки: 500,00 грн., а також 3300,00 грн. - видатки по вчиненню виконавчого напису. Всього підлягає стягненню 353357,79 грн. (а.с.7).

Суд встановив, що 13.01.2015 ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції з заявою про примусове виконання виконавчого напису №2612, виданого 05.12.2008 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М., про звернення стягнення на квартиру, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

16.01.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції Гнедко К.А. на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову ВП №46053175 про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №2612, виданого 05.12.2008 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М., яка отримана позивачем 05.02.2015 (а.с.8).

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець покликався на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Вирішуючи даний адміністративний спір, суд враховує, що відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон №606-XIV), зі змінами та доповненнями, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Суд вважає, що застосування відповідачем п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є неправомірним з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до статті 18 Закону № 606-XIV у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Виконавчий напис №2612, виданий 05.12.2008, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М., відповідає вимогам до виконавчого документа, визначеним Законом № 606-XIV.

Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що, зокрема, таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Враховуючи положення наведених правових норм, суд дійшов висновку про неправомірність відмови у відкритті виконавчого провадження з підстав, наведених в оскаржуваній постанові, оскільки лише у випадку примусового виконання рішення під час вчинення виконавчих дій державний виконавець має можливість встановити факт використання нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці, як місце постійного проживання боржника та наявності/відсутності у боржника іншого нерухомого житлового майна.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене, суд вважає, що спірна постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження є передчасною, не ґрунтується на приписах матеріального закону, а відтак підлягає до скасування.

До адміністративного суду можуть бути оскаржені лише такі рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які створюють, змінюють чи припиняють права та обов'язки позивача. Слід зазначити, що в спірних правовідносинах юридичні наслідки для позивача як стягувача виникають безпосередньо внаслідок постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, а не внаслідок дій державного виконавця щодо прийняття такої постанови. Доводи, наведені позивачем в обґрунтування позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача, за своїм змістом тотожні обґрунтуванню неправомірності рішення суб'єкта владних повноважень. Оскільки дії державного виконавця не порушують прав та законних інтересів позивача, відтак адміністративний позов в обумовленій частині до задоволення не підлягає.

Вирішуючи позов в частині позовної вимоги про зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 2612 від 05.12.2008, суд враховує, що відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 у разі визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців суд зобов'язує їх усунути допущені порушення. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою органу ДВС. Таким чином, за відсутності підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження обов'язок державного виконавця відкрити виконавче провадження не може бути встановлений судовим рішенням, позаяк виникає в силу прямого припису закону. З огляду на наведене, зазначена позовна вимога до задоволення не підлягає.

За встановлених обставин адміністративний позов слід задовольнити частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ч.3 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції Гнедко К.А. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.01.2015 ВП № 46053175.

В решті позову відмовити.

Присудити на користь позивача Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 24,36 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.