Справа № К/9991/15036/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015р. м. Київ К/9991/15036/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Севастополі на постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 18 листопада 2010 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Севастополі, Головного управління Державного казначейства України в місті Севастополі про стягнення утриманого податку з доходу фізичної особи,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним адмініс тративним позовом, в якому зазначала, що в порушення вимог статті 43 Закону України «Про статус суд дів» відповідачами утримано податок з вихідної допомоги, яку було їй виплачено при виході у відставку.

Збільшивши у процесі розгляду справи позовні вимоги просила визнати дії територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Севастополі по утриманню податку з доходів фізичних осіб неправомірними; зобов'язати Головне управління Державного казначейства України в місті Севастополі повернути з місцевого бюджету Ленінського району міста Севастополя до територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Севастополі незаконно утриману суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі 39 500,76 грн.; стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Севастополі суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі 39 500,76 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 18 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року, позов задоволено: визнано дії територіального управління Державної судової адміністрації України місті Севастополі по утриманню податку з доходів фізичних осіб у розмірі 39 500,76 грн. незаконними; зобов'язано Головне управління Державного казначейства України у місті Севастополі повернути з місцевого бюджету Ленінського району міста Севастополя до територіального управління Державної судової адміністрації в місті Севастополі незаконно утриману суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі 39 500,76 грн.; стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Севастополі незаконно утриману суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі 39 500,76 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, територіальне управління Державної судової адміністрації в місті Севастополі ставить питання про скасування рішення апеляційного суду, зміну рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Севастополі від 09 червня 2010 року № 151-к звільнено суддю Балаклавського районного суду міста Севастополя Шашкіну В.А. із займаної посади 09 червня 2010 року у зв'язку з поданням заяви про відставку. Зобов'язано виплатити вихідну допомогу в розмірі місячного заробітку за кожен повний рік роботи на посаді судді та грошову компенсацію за частину невикористаної відпустки.

Відповідно до довідок територіального управління Державної судової адміністрації в місті Севастополі позивачу нараховано вихідну допомогу в сумі 263 338,40 грн., з якої утримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 39 500,76 грн.. Вихідна допомога перерахована позивачу на платіжну картку у липні 2010 року.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що стягнення податку з доходів фізичних осіб з вихідної допомоги суперечить положенням статті 43 Закону України «Про статус суддів», а також що це є адресною державною матеріальною допомогою, яка не включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що ка саційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про статус суддів», чинного на час виникнення спірних правовідносин, судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за ко жен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заро бітку.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід із джерелом його походження з України - це будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі дохід у вигляді заробітної плати, нарахований (виплачений, наданий) унаслідок здійснення платником податку трудової діяльно сті на території України, від працедавця.

Пунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначено, що для цілей цього Закону під терміном «заробітна плата» розуміються також інші заохочува льні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, які випла чуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Відповідно до підпункту 22.2 статті 22 зазначеного Закону у разі, якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізич них осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону.

Згідно з підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації) сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом.

Оскільки вихідна допомога судді, який пішов у відставку, має разовий характер та відноситься до державної матеріальної допомоги, утримання з позивача прибуткового податку є неправомірним та суперечить положенням закону.

Вихідна допомога судді в разі виходу його у відставку є видом соціальної допомоги в розумінні Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», тому не підлягає оподаткуванню. При цьому, у правовідносинах щодо оподаткування вихідної допомоги судді, який пішов у відставку, з огляду на правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), спеціальною нормою є положення статті 43 Закон України «Про статус суддів», яка виключає можливість оподаткування вихідної допомоги.

Утримуючи податок з вихідної допомоги судді відповідач безпідставно застосував законодавство з питань оподаткування.

Вирішуючи питання колізії законів щодо оподаткування вихідної допомоги судді суди по передніх інстанцій обґрунтовано виходили з їх особливого статусу, гарантій незалежності суддів, складовою частиною яких є грошове утримання та умови відставки суддів й прийшли до обґрунтованого висновку про пріоритетність застосування Закону України «Про статус суддів» у вирішенні даного спору.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та прийняття нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинс тва України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Севастополі залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 18 листопада 2010 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ Ю.К. Черпак /підпис/