Справа № 628/4382/14-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р.Справа № 628/4382/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області на постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.02.2015р. по справі № 628/4382/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

16 лютого 2015 року постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області адміністративний позов ОСОБА_1(далі- позивач, ОСОБА_1.) до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області (далі-УПФУ в Куп'янському районі) про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок і виплату підвищення до пенсії задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку підвищення пенсії, як примусово переселеному члену сімей громадян, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з підвищенням її на 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з підвищенням її на 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру. встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати з 03.09.2014 року, з урахуванням фактично виплачених сум до змін в пенсійному законодавстві.

У апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме: судом першої інстанції не враховано, що відповідач при обчисленні пенсії діяв на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" від 16.07.2008 року № 654.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено підтверджено у суді апеляційної інстанції та не заперечується УПФУ в Куп'янському районі, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, є членом сімей громадян, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані. Згідно листа УПФУ в Куп'янському районі ОСОБА_1 отримує підвищення до пенсій відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 654 від 16.07.2008 р. в сумі 43, 52 грн. (а.с.8).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на підвищення до пенсії відповідно до п. "г" ст. 77 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком та ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно статті 1 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 11.04.1991р. реабілітованими слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 Закону (частина перша); реабілітованими також визнані громадяни, засуджені за: антирадянську агітацію і пропаганду за статтею 7 Закону СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року і статтею 62 Кримінального кодексу України в редакціях до прийняття Закону Української РСР від 28 жовтня 1989 року "Про затвердження Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 14 квітня 1989 року "Про внесення змін і доповнень до Кримінального і Кримінально-процесуального кодексів Української РСР"; поширення завідомо неправдивих вигадок, що порочать радянський державний і суспільний лад, тобто за статтею 187 1 Кримінального кодексу України; порушення законів про відокремлення церкви від держави і школи від церкви, посягання на особу та права громадян під приводом справляння релігійних обрядів, якщо вчинені дії не були поєднані з заподіянням шкоди здоров'ю громадян чи статевою розпустою (частина друга); підлягають реабілітації також особи, щодо яких з політичних мотивів застосовано примусові заходи медичного характеру (частина четверта).

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами (частина третя статті 1 Закону).

Відповідно до п. "г" ч.1 ст.77 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" призначені пенсії підвищуються членам сімей громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, яких було примусово переселено - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Зазначене підвищення виплачується в розмірах, зазначених постановою Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року, відповідно до якої громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 грн. Зазначена постанова Кабінету Міністрів України чинна по теперішній час і, на підставі якої, позивачці виплачується підвищення до пенсії в розмірі 43,52 грн.

Згідно з п. 6 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до прийняття ЗУ "Про пенсійне забезпечення" до пенсій, передбачених цим Законом установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із цим Законом.

Зазначені надбавки та підвищення встановлюється в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населенню Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Однак всупереч вимогам наведених норм, відповідач не здійснював виплати позивачці даного підвищення у розмірі, передбаченого ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і згідно з цією нормою мінімальний розмір пенсії за віком дорівнює прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дають Закони "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року, "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року.

У відповідності зі ст. 1 Закону "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі ст. 2 того ж Закону прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком, який у відповідності зі ст.28 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ст. 4 ч. 3 Закону "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік та публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" № 654 від 16.07.2008 р. є підзаконним актом нижчої юридичної сили, ніж Закон України "Про пенсійне забезпечення", а отже відповідно до ч.2 ст.19 Конституції органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою невиконання відповідачем покладених на нього обов'язків. В свою чергу реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

У зв'язку з наведеним колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо пріоритетності законів над підзаконними актами, у зв'язку з чим у спірних правовідносинах застосуванню підлягає ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не постанова КМ України №654 від 16.07.2008 року.

Зважаючи на вищевикладене, судом першої інстанції правильно визначено зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.77 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

З огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.02.2015р. по справі № 628/4382/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Сіренко О.І. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2015 р.