Справа № 826/1046/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 березня 2015 року № 826/1046/15

Суддя Окружний адміністративний суд міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мікко"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Мікко» (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.12.2014 року №06.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративний справі № 826/1046/15 закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 18 лютого 2015 року.

У судовому засіданні 18 лютого 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу від 11 липня 2014 № 2083 згідно п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Торговий дім «Мікко» () з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом №11 від 30.12.2013р. з нерезидентом ООО «Микко Груп» (Росія) згідно листа ПАТ «ПУМБ» від 04.06.2014 №КНО-67.2/500 (вх. ДПІ від 10.06.2014 №29489/10), за результатом якої складено акт перевірки від 30.07.2014 року №700/26-55-22-06/37266453.

У ході перевірки відповідачем встановлено, порушення позивачем ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме: несвоєчасне надходження на валютний рахунок ТОВ «ТД «Мікко» коштів у розмірі 66 682,00 рос. руб. (екв. 21 340,91 грн.), 1 764 513,00 рос. руб. (екв. 596 228,90 грн.), 2 722 250,00 рос. руб. (799 575,30 грн.), 2 352 107,00 рос. руб. (екв. 799 575,30 грн.), 3 437 130,00 рос. руб. (екв. 1 174 880,00 грн.), 4 308 277,00 рос. руб. (екв. 1 464 168,00 грн.), 5 277 939,00 рос. руб. (екв. 1 804 791,00 грн.), 969 654,84 рос. руб. (екв. 328 877,80 грн.), 1 865 256,84 рос. руб. (екв. 632 378,00 грн.), 3 086 742,84 рос. руб. (екв. 1 061 284,00 грн.), 4 014 298,84 рос. руб. (екв. 1 358 559,00 грн.), 2 149 033,84 рос. руб. (екв. 729 725,90 грн.), 3 038 200,84 рос. руб. (екв. 1 038 214,00 грн.), 4 051 136,84 рос. руб. (екв. 1 400 032,00 грн.), 4 794 958,84 рос. руб. (екв. 1 654 788,00 грн.), 3 668 629,64 рос. руб. (екв. 1 286 992,00 грн.), 4 561 477,64 рос. руб. (екв. 1 588 489,00 грн.), 4 182 698,84 рос. руб. (екв. 1 446 084,00 грн.), 4 341 522,84 рос. руб. (екв. 1 513 889,00 грн.), 5 924 209,84 рос. руб. (екв. 2 034 018,00 грн.), 5 639 459,84 рос. руб. (екв. 1 910 705,00 грн.), 6 320 419,84 рос. руб. (екв. 2 121 449,00 грн.), 6 040 252,84 рос. руб. (екв. 2 073 196,00 грн.), 3 698 408,89 рос. руб. (екв. 1 278 207,00 грн.), 4 780 624,89 рос. руб. (екв. 1 631 054,00 грн.), 1 360 404,84 рос. руб. (екв. 463 666,80 грн.) від нерезидента ООО «Микко Груп» (Росія) за контрактом №11 від 30.12.2013 року.

На підставі викладених в акті перевірки висновків податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014 року №06, яким позивачу нараховано пені за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 220 489,71 грн.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стало несвоєчасне надходження на валютний рахунок позивача коштів.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014 року №06 рішеннями Головного управління ДФС у м. Києві від 15.10.2014 року №10503/10/26-15-10-06-15 залишено без змін.

За наслідками розгляду повторної скарги рішенням ДФС України від 12.12.2014 року №8572/6/99-99-10-01-011-25 частково задоволено скаргу позивача - скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014 року №06 в частині визначення грошового зобов'язання у вигляді валютної пені на 53,70 грн.

На виконання рішення ДФС України від 12.12.2014 року №8572/6/99-99-10-01-011-25 відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 19.12.2014 року №06, яким позивачу нараховано пеню за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 220 436,01 грн.

Однак, не погоджуючись з такою позицією податкового органу, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.12.2014 року №06.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною 3 названої статті також закріплено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

На реалізацію наведеної бланкетної норми, Правлінням Національного банку України 14 листопада 2013 року прийнято постанову №453 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» та постанову від 12.05.2014 року №270 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», якими встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до змісту названих постанов Національним Банком України було встановлено строкове обмеження на здійснення розрахунків за операціями з експорту терміном 90 днів.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Під час перевірки встановлено та не спростовано ані матеріалами справи ані доказами, наданими позивачем, що між ТОВ «ТД «Мікко» укладено зовнішньоекономічний контракт від 30.12.2013 року №11 з нерезидентом ООО «МИККО Груп» (Росія) щодо продажу товарів (пакувальні вироби - коробки складані, прозора плівка з полімерів етилену, надрукована самоклеювальна продукція, друковані книги та інше).

Пунктом 3.3 Контракту №11 передбачено, що перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця відбувається при передачі товару та товаросупровідних документів від Постачальника до Покупця.

На виконання умов даного договору, позивачем було поставлено товар на суму:

66 682,00 рос. руб. (екв. 21 340,91 грн.) граничний строк сплати - 05.05.2014 року;

1 764 513,00 рос. руб. (екв. 596 228,90 грн.) граничний строк сплати - 18.05.2014 р.;

2 722 250,00 рос. руб. (799 575,30 грн.) граничний строк сплати - 20.05.2014 року;

2 352 107,00 рос. руб. (екв. 799 575,30 грн.) граничний строк сплати - 21.05.2014 р.;

3 437 130,00 рос. руб. (екв. 1 174 880,00 грн.) граничний строк сплати - 27.05.2014 р.;

4 308 277,00 рос. руб. (екв. 1 464 168,00 грн.) граничний строк сплати - 29.05.2014 р.;

5 277 939,00 рос. руб. (екв. 1 804 791,00 грн.) граничний строк сплати - 01.06.2014 р.;

969 654,84 рос. руб. (екв. 328 877,80 грн.) граничний строк сплати - 02.06.2014 року;

1 865 256,84 рос. руб. (екв. 632 378,00 грн.) граничний строк сплати - 03.06.2014 р.;

3 086 742,84 рос. руб. (екв. 1 061 284,00 грн.) граничний строк сплати - 09.06.2014 р.;

4 014 298,84 рос. руб. (екв. 1 358 559,00 грн.) граничний строк сплати - 10.06.2014 р.;

2 149 033,84 рос. руб. (екв. 729 725,90 грн.) граничний строк сплати - 11.06.2014 р.;

3 038 200,84 рос. руб. (екв. 1 038 214,00 грн.) граничний строк сплати - 12.06.2014 р.;

4 051 136,84 рос. руб. (екв. 1 400 032,00 грн.) граничний строк сплати - 19.06.2014 р.;

4 794 958,84 рос. руб. (екв. 1 654 788,00 грн.) граничний строк сплати - 22.06.2014 р.;

3 668 629,64 рос. руб. (екв. 1 286 992,00 грн.) граничний строк сплати - 25.06.2014 р.;

4 561 477,64 рос. руб. (екв. 1 588 489,00 грн.) граничний строк сплати - 30.06.2014 р.;

4 182 698,84 рос. руб. (екв. 1 446 084,00 грн.) граничний строк сплати - 01.07.2014 р.;

4 341 522,84 рос. руб. (екв. 1 513 889,00 грн.) граничний строк сплати - 03.07.2014 р.;

5 924 209,84 рос. руб. (екв. 2 034 018,00 грн.) граничний строк сплати - 06.07.2014 р.;

5 639 459,84 рос. руб. (екв. 1 910 705,00 грн.) граничний строк сплати - 07.07.2014 р.;

6 320 419,84 рос. руб. (екв. 2 121 449,00 грн.) граничний строк сплати - 08.07.2014 р.;

6 040 252,84 рос. руб. (екв. 2 073 196,00 грн.) граничний строк сплати - 09.07.2014 р.;

3 698 408,89 рос. руб. (екв. 1 278 207,00 грн.) граничний строк сплати - 10.07.2014 р.;

4 780 624,89 рос. руб. (екв. 1 631 054,00 грн.) граничний строк сплати - 14.07.2014 р.;

1 360 404,84 рос. руб. (екв. 463 666,80 грн.) граничний строк сплати - 16.07.2014 р.;

від нерезидента ООО «Микко Груп» (Росія) за контрактом №11 від 30.12.2013 року.

На порушення статті 2 Закону України № 185/94-ВР валютні кошти у вище перелічених сумах надійшли з порушенням законодавчо встановленого строку на 2, 2, 1, 6, 2, 3, 1, 1, 6, 1, 1, 1, 7, 3, 3, 5, 1, 2, 3, 1, 1, 1, 1, 4, 2, 5 днів відповідно.

Слід звернути увагу, що позивачем не наведено жодних доводів на спростування вищезазначених висновків, відтак, суд погоджується із висновками контролюючого органу про порушення позивачем граничних строків розрахунків в іноземній валюті по контракту №11 від 30.12.2013 року.

Відхиляються доводи позивача про те, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при розрахунку валютної пені по зовнішньоекономічним контрактам був взятий курс Національного банку України не на дату виникнення заборгованості, а на дату виникнення прострочення, оскільки матеріали справи місять розрахунок пені до податкового повідомлення-рішення від 19 грудня 2014 року № 06, який свідчить про правомірність розрахунку штрафних санкцій з урахуванням курсу валюти на день виникнення заборгованості.

При цьому судом враховується, що позивачем помилково ототожнюється поняття «заборгованість» за контрактом від 30.12.2013 року №11 та Законом №185/94-ВР, оскільки у розумінні вказаного Закону заборгованістю вважається заборгованість за контрактом, але не пізніше ніж 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується.

Поряд з цим, суд наголошує на тому, що пунктом 3.6 Контракту №11 від 30.12.2013 року передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах відстрочення платежу. Відстрочка платежу - 90 календарних днів з дати поставки партії товару. Відтак, у спірному випадку дати заборгованості за Законом та за Контрактом збігаються, що свідчить про помилковість твердження позивача про невірне обрахування відповідачем розміру пені.

За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність нарахування пені з огляду на наведені вище положення Закону України № 185/94-ВР.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

В даному випадку відсутнє документальне підтвердження судових витрат відповідача, а тому вони стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Мікко» повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Мікко» () решту суми судового збору у розмірі 3 967,85 грн. (три тисячі дев'ятсот шістдесят сім гривень 85 коп.) на розрахунковий рахунок № 4007 у ГУ ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник