Справа № 194/1256/13-а (6-а/194/16/15)
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 рокусправа № 194/1256/13-а Провадження №6-а/194/16/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2014 року у справі №194/1256/13-а (провадження №6-а/194/16/15) за поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване С.М. про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №194/1256/13-а (2-а/194/24/13) за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення у Тернівської міської ради Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013р., позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області по не нарахуванню і виплаті на користь ОСОБА_1 сум допомоги по догляду за дитиною по досягненню дитиною трирічного віку, починаючи з 2009 року у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісячно до закінчення строку передбаченої законом виплати - неправомірними. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми допомоги по догляду за дитиною по досягненню дитиною трирічного віку, починаючи з 2009 року у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісячно до закінчення строку передбаченої законом виплати з урахуванням виплачених сум. В задоволенні інших вимог відмовлено.

04.09.2014р. ОСОБА_1 отримала виконавчий лист у справі.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ВП №44762729 від 22.09.2014р. відкрито виконавче провадження та надано строк до 29.09.2014р. для добровільного виконання рішення суду.

29.12.2014р. за вих. №2846 управління праці та соціального захисту населення у Тернівської міської ради Дніпропетровської області повідомило Відділ примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, що у встановлені строки неможливо виконати постанову про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з відсутністю коштів. Сума, яка підлягає виплаті гідно виконавчого листа становить 8699,03грн.

28.01.2015р. старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване С.М. звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2014 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просить скасувати ухвалу та прийняти

нову, якою задовольнити подання. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржена ухвала є незаконною та порушує права на належний соціальний захист.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд рішенням задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно зобов'язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату сум допомоги по догляду за дитиною по досягненню дитиною трирічного віку, починаючи з 2009 року у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісячно до закінчення строку передбаченої законом виплати з урахуванням виплачених сум.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013р. та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин старший державний виконавець просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Більш того, вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої допомоги, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність підстав для задоволення подання, і доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

З огляду на викладене, ухвала Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2014 року у даній справі є законною і обґрунтованою, і підстави для її зміни або скасування, в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Разом з тим, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки при її поданні, його сплачено не було.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду встановлюється у розмірі 0,05 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати складає 1218,00 грн., а відтак, сума судового збору, яка підлягає стягненню з позивача становить 60,90грн. (1218,00 х 0,05)

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2014 року у справі №194/1256/13-а (провадження №6-а/194/16/15) залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 60,90грн.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов