Справа № 806/5224/13-а
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/5224/13-a

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Житомир справа № 806/5224/13-a

категорія 10

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Попової О. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області до Житлово-будівельного кооперативу №1 про стягнення 693,16 грн.,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області звернулося до суду з вказаним позовом. При цьому, посилаючись на частину 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, просило стягнути з Житлово-будівельного кооперативу №1 заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по списку №2 за період квітень-травень 2013 року у розмірі 693,16 грн.

Представник позивача в судове засідання не з"явився. Подав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи проводити без його участі.

Представники відповідача подав до суду письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести в порядку письмового провадження у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що Житлово-будівельний кооператив №1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області, як платник страхових внесків.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було врегульовано Законом України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування».

За змістом абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»–«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Положеннями абзацу 3 пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку на обов’язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об’єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Отже, у відповідача наявний обов’язок по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах на підставі пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», у відповідача наявна заборгованість за квітень - травень 2013 року на суму 693,16 грн., яка у строки передбачені чинним законодавством не сплачена.

Відповідно до пункту 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі - Інструкція) розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пунктом 6.8. Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Представником відповідача надано до суду платіжні доручення №100 від 30.04.2013 року та №21 від 24.05.2013 року про сплату заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2, за квітень-травень 2013 року в сумі розміром 693,16 грн.

З картки особового рахунку підприємства встановлено, що зазначені кошти на рахуок управління надійшли, однак зараховані згідно чинного законодавства в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів (а.с.33-34).

Відповідно до пункту 10.11. Інструкції у разі, коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 травня 2013 року №21-127а13, яка згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов’язковою для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов'язку, за вказаний період утворилась заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, перед позивачем у розмірі 693,16 грн.

Доказів погашення боргу в сумі 693,16 грн. чи оскарження вищевказаного розрахунку відповідачем суду надано не було.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова