Справа № 813/5818/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року Справа № 813/5818/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Грень Н. М.,

секретар судового засідання Кіщак К.В.,

позивач ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Буляк І.Я.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними та скасування наказів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України, в якому з уточнюючими позовними вимогоми просить визнати протиправним та скасувати наказ ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 15.07.2014 року №225 «Про надзвичайну подію у НТЦ «Верещиця» в частині звільнення з органів внутрішніх справ старшого чергового комендатури НТЦ «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання майора міліції ОСОБА_1; визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.07.2014 року №464 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ та займаної посади у запас за ст. 64 п. «є» (за порушення дисципліни) майора міліції ОСОБА_1 - старшого чергового комендатури НТЦ «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання Львівського державного університету внутрішніх справ з 24.07.2014 року; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого чергового комендатури НТЦ «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання Львівського державного університету внутрішніх справ з 24.07.2014 року; стягнути з Львівського державного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що підставою для його звільнення стало те, що 26.06.2014 року виявлено відсутність двох автоматів "АКС-74У" та чотирьох магазинів без набоїв. У висновку службового розслідування встановлено, що "оперативний сейф" (в якому виявлено відсутність двох автоматів) опечатувався печаткою № 22 підполковником ОСОБА_4 Зазначений сейф, за вказівкою останнього, відкривався черговим лише в його присутності, тому при прийнятті чергування черговими не перевірялось озброєння, яке знаходилося у цьому сейфі. Таким чином, діючи у відповідності до вищезазначеного Положення про організацію роботи чергової комендатури ЛьвДУВС, позивач виконував свої обов'язки в точній відповідності до вимог ст.4 Дисциплінарного статуту, оскільки останній не суперечив закону. Відкривання оперативного сейфу у відсутності начальника НТЦ "Верещиця" ЛьвДУВС з подальшим опечатуванням власною печаткою чергового вважалося би безумовним порушенням вимог ст.4 Дисциплінарного статуту. Позивач також зазначає, що службове розслідування за фактом виявлення відсутності зброї у НТЦ "Верещиця" ІПОЗН ЛьвдУВС призупинено до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Отже, вважає, що його незаконно притягнули до дисциплінарної відповідальності та безпідставно винесли оскаржувані накази, які підлягають скасуванню.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у запереченні, суть якого зводиться до наступного. В зв'язку з неналежним виконанням своїх функціональний обов'язків та несумлінне ставлення до службових обов'язків старшого чергового коменданта комендатури НТЦ "Верещиця" інституту післядипломної роботи освіти та заочного навчання Львівського державного університету внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1, який був зобов'язаний здійснювати організацію та несення служби добовими нарядами збереження зброї та боєприпасів, спеціальних засобів, засобів зв'язку, забезпечувати охорону території режимних приміщень та майна, з кімнати зберігання зброї чергової комендатури НТЦ "Верещиця" викрадено вогнепальну зброю. Відповідно до п. 2 Положення про організацію роботи чергової комендатури Львівського державного університету внутрішніх справ, затв. наказом начальника ЛДУВС від 27.02.2013 № 11дск, заступаючи на службу черговий комендант прибуває в комендатуру о 08:00 год., знайомиться з оперативною обстановкою, приймає зміну від попереднього чергового коменданта: поштучно за номерами зброю і боєприпаси, спеціальні засоби, майно та документи згідно описом, технічні засобі, засоби зв'язку та сигналізації, пожежогасіння, про що вказує в рапорті про прийом чергування в журналі прийому (здачі) чергування. Сейфи зі зброєю, боєприпасами та майном, а також кімната, де вони зберігаються, після прийняття чергування опечатуються особистою печаткою чергового коменданта, який заступив на чергування. З метою посилення охорони даним наказом визначено, що "тривожні сейфи, які знаходяться в навчально-тренувальному центрі "Верещиця" опечатуються заступником начальника інституту післядипломної освіти та заочного навчання - начальником навчально-тренувального центру. В подальшому черговий комендант отримує зброю і боєприпаси, про що підписується в книзі обліку, озброєння, боєприпасів, спецзасобів. Отже, позивач не прийняв чергування, як це передбачено Положенням про організацію роботи чергової комендатури ЛДУВС, про що він сам зазначив в позовній заяві, оперативний сейф опечатував підполковник ОСОБА_4 Крім того, ОСОБА_1 не оскаржував висновок службового розслідування, яким було встановлено факт та обставини порушення ним службової дисципліни, та на підставі якого було прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. За таких обставин просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, проходив службу в органах внутрішніх справ з жовтня 2003 року, і на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ перебував на посаді старшого чергового коменданта комендатури НТЦ «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання.

Наказом ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 15.07.2014 року № 225 "Про надзвичайну подію у НТЦ "Верещиця" за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків, порушення вимог наказу від 27.03.2008 року № 141 "Про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею й прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах ОВС України" та функціональних обов'язків, що призвело до викрадення зброї з кімнати зберігання зброї, на старшого чергового коменданта комендатури НТЦ "Верещиця" інституту післядипломної освіти та заочного навчання майора міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом т.в.о. ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.07.2014 року № 464 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ та із займаної посади у запас за ст. 64 п. "є" (за порушення дисципліни) з 24.07.2014 року звільнено майора міліції ОСОБА_1, старшого чергового коменданта комендатури НТЦ "Верещиця" інституту післядипломної освіти та заочного навчання Львівського державного університету внутрішніх справ.

Підставою для вказаного наказу стало те, що 26.06.2014 року до Львівського державного університету внутрішніх справ надійшло повідомлення з ГУМВС України у Львівській області про те, що на телефонний номер « 102» зателефонувала невідома особа та повідомила про відсутність двох автоматів у навчально-тренувальному центрі "Верещиця". Одночасно заступник начальника інституту післядипломної освіти та заочного навчання - начальник НТЦ "Верещиця" підполковники міліції ОСОБА_4 звернувся з рапортом до Яворівського РВ ГУМВС України у Львівській області про те, що 26.06.2014 року під час переспорядження набоїв у магазинах в оперативному сейфі №1 кімнати зберігання зброї чергової комендатури НТЦ "Верещиця" виявлено відсутність двох автоматів "АКС-74У" (калібру 5,45 мм) та чотирьох магазинів без набоїв. У висновку службового розслідування встановлено, що "оперативний сейф" (в якому виявлено відсутність двох автоматів) опечатувався печаткою № 22 підполковником ОСОБА_4 Зазначений сейф, відкривався черговим лише в його присутності, тому при прийнятті чергування черговими (в тому числі і позивачем) не перевірялось озброєння, яке знаходилося у цьому сейфі. При прийомі-здачі чергування черговими комендантами перевірявся лише відтиск печатки підполковника ОСОБА_4

Відповідно до наказу ЛьвДУВС від 08.07.2013 року 400о/с чергові коменданти комендатури НТЦ «Верещиця» ІПОЗН ЛьвДУВС підпорядковуються заступникові начальника ІПОЗН - начальнику НТЦ «Верещиця» ЛьвДУВС підполковнику міліції ОСОБА_4

За фактом викрадення зброї слідчим відділом ГУ МВС України у Львівській області порушено кримінальне провадження № 0000383 від 26.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України, яке скеровано за підслідністю до слідчого відділу прокуратури Львівської області.

Службове розслідування за фактом виявлення відсутності зброї у НТЦ "Верещиця" ІПОЗН ЛьвдУВС призупинено до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Як стверджує представник відповідача, позивач не оскаржував висновок службового розслідування, яким встановлено факт та обставини порушення ним службової дисципліни, а також на підставі якого прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. Даний факт, на переконання представника відповідача, вказує на фактичну згоду ОСОБА_1 із об'єктивністю викладених обставин у висновку службового розслідування та, відповідно, прийнятого відносно нього рішення. Тобто, відсутність мотивованого рапорту про незгоду із висновком службового розслідування та не оскарження його до вищестоящого начальника (органу) чи суду, вказує на безпідставність вимог позивача.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 55 Конституції України, відповідно до якої, права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Із наведеними нормами Конституції України кореспондуються норми, закріплені у ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відносини публічної служби з приводу прийняття громадян на службу в органи внутрішніх справ, її проходження та звільнення з неї урегульовані спеціальним законодавством, до якого належать: Закон України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Громадянам згідно статті 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року N 3460-IV визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, особи рядового та начальницького складу зобов'язані дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачає види дисциплінарних стягнень, що можуть накладатись на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ відповідно до ч.15 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни як крайній захід впливу до осіб начальницького складу повинен застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, коли інші заходи дисциплінарного впливу виявились безрезультатними або коли працівник міліції скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 10 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.91 № 552 при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини), наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність, характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення), причини та умови, що сприяли скоєнню порушення, характер і розмір нанесених порушенням збитків.

Дослідивши висновок службового розслідування за фактом виявлення відсутності зброї в навчально - тренувальному центрі «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання Львівського державного університету внутрішніх справ від 07 липня 2014 року, суд зазначає, що всупереч вимог пункту 10 Інструкції № 552, в ньому не міститься інформації про:

- мотив та мету порушення;

- обставин, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність;

- умови, що сприяли скоєнню порушення;

- обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність.

Та обставина, що позивач понад 13 років працює в органах внутрішніх справ, зарекомендував себе позитивно, має заохочення, які застосовувалися до позивача, зокрема нагородження подякою «За досягнення результатів у розкритті злочинів», подяками «За сумлінне виконання службових обов'язків», нагрудними знаками «За відзнаку в службі» 2-го ступ., медаллю «За сумлінну службу» 3-го ступ., не брались до уваги при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Також посадовими особами не враховано, що позивач виконував свої обов'язки в точній відповідності до вимог ст.4 Дисциплінарного статуту, оскільки останній не суперечив закону. Більше того, відкривання оперативного сейфу у відсутності начальника НТЦ "Верещиця" ЛьвДУВС з подальшим опечатуванням власною печаткою чергового вважалося би безумовним порушенням вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту.

При врахуванні вказаних обставин у відповідача була можливість застосувати інші заходи дисциплінарного впливу, а не крайній - звільнення з органів внутрішніх справ.

Посадовими особами, які проводили службове розслідування не було встановлено обов'язкових обставин задля об'єктивного вирішення питання про подальше притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та визначення його виду.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Слід зауважити, що у даному випадку мова йде не лише про справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень фізичними чи юридичними особами, а про всі адміністративні справи, у яких оскаржується рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Відповідно до ст. 28 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до вимог розділу V «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України» затвердженої наказом МВС України 12.03.2013 № 230 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04. 2013 року за № 541/23073, закріплено строки проведення службового розслідування. Зокрема п. 5.1 р. V вказаної інструкції передбачає, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Однак всупереч вимог розділу V вищевказаної інструкції службове розслідування за фактом виявлення відсутності зброї у НТЦ "Верещиця" ІПОЗН ЛьвдУВС призупинено до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи судом встановлено, що кримінальне провадження № 0000383 від 26.06.2014 року на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не закрито, а відповідно перебіг строку для застосування дисциплінарного стягнення не розпочався, що вказує на передчасне прийняття відповідачем спірного наказу.

Також судом був допитаний в якості свідка підполковник міліції ОСОБА_4, що на момент проведення службового розслідування обіймав посаду заступника начальника ІПОЗН - начальник НТЦ «Верещиця» ЛьвДУВС. Із слів свідка встановлено, що «Оперативний сейф» опечатувався ним особисто печаткою № 22 відповідно до вимог «Положення про організацією роботи чергової комендатури Львівського державного університету внутрішніх справ» від 27.02.2013 року № 11 дск. Також свідок зазначив, що опечатував «Оперативний сейф» особисто печаткою № 22 з 2013 року однак жодною із проведених перевірок, що неодноразово проводились, не виявлено порушень «Положення про організацію роботи чергової комендатури Львівського ДУВС». Також свідок при дачі показань вказав на той факт, що «Положення про організацію роботи чергової комендатури Львівського ДУВС» не відповідає наказу МВС України від 27.03.2008 № 141 про затвердження інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України.

Судом встановлено що 27.10.2014 року винесено вирок по справі № 460/3190/14-к яким затверджено угоду між прокурором та ОСОБА_4 про визнання винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 367 ч.1 Кримінального кодексу України.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вищенаведених норм діючого законодавства, суд дійшов висновку про прийняття оскаржуваних наказів в частині звільнення з органів внутрішніх справ та займаної посади у запас з неповним дотриманням вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995р. №100 (в редакції на час виникнення спірних відносин), за час вимушеного прогулу позивачу належить до виплати (3042 грн (три тисячі сорок дві) грн. 03 коп. (середньомісячна заробітна плата) х 8 місяців (кількість місяців вимушеного прогулу)) - 24336 (двадцять чотири тисячі триста тридцять шість) грн. 20 коп.

Згідно з ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владним повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними, скасування наказів та поновлення на посаді є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 15.07.2014 року №225 «Про надзвичайну подію у НТЦ «Верещиця» в частині звільнення з органів внутрішніх справ старшого чергового комендатури НТЦ «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання майора міліції ОСОБА_1;

3. Визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. ректора Львівського державного університету внутрішніх справ від 24.07.2014 року №464 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ та займаної посади у запас за ст. 64 п. «є» (за порушення дисципліни) майора міліції ОСОБА_1 - старшого чергового комендатури НТЦ «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання Львівського державного університету внутрішніх справ з 24.07.2014 року;

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого чергового комендатури НТЦ «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання Львівського державного університету внутрішніх справ з 25.07.2014 року;

5. Стягнути з Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 26) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 24336 (двадцять чотири тисячі триста тридцять шість) грн. 20 коп.

6. Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого чергового комендатури НТЦ «Верещиця» інституту післядипломної освіти та заочного навчання Львівського державного університету внутрішніх справ та зобов'язання Львівського державного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України виплати в межах стягнення заробітної плати за один місяць в межах середньомісячної заробітної плати в сумі 3042 (три тисячі сорок дві) грн. 03 коп. допустити до негайного виконання.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 27.03.2015 року.