Справа № 826/3757/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 квітня 2015 року № 826/3757/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого Бояринцевої М.А., суддів Добрянської Я.І. Мазур А.С. , розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної виконавчої служби України

провизнання незаконною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною і скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 14 травня 2012 року по виконавчому провадженню № 13048948.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Закон України "Про виконавче провадження" та зазначає, що Державною виконавчою службою України постанову про стягнення виконавчого збору від 14 травня 2012 року винесено незаконно в межах виконавчого провадження № 13048948, оскільки позивачем добровільно сплачено борг за кредитним договором.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Закону України "Про виконавче провадження" та на виконання вимог ухвали суду надав копії матеріалів виконавчого провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

14 травня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Державної виконавчої служби України Роєнко Романом Володимировичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 2 635 720, 89 грн.

Вказана постанова прийнята в межах виконавчого провадження № 13048948 з виконання виконавчого напису № 145, виданого 12 березня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В.В.

Відповідно до Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 606) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 2 Закону № 606 встановлено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно статті 25 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до статті 27 Закону № 606 у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно частини першої статті 28 Закону № 606 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Згідно підпункту 3.7.1 пункту 3.7 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

25 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним банком "ТАС-Бізнесбанк" укладено іпотечний договір №3(00)183-07, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В.В., реєстровий № 2005, із змінами згідно Договору № 1 пор внесення змін та доповнень до іпотечного договору №3(00)183-07 від 25 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В.В. 25 квітня 2008 року за реєстром №577.

За умовами вказаного іпотечного договору позивач передав в якості забезпечення своїх зобов'язань перед банком в іпотеку належні ОСОБА_1 на праві власності земельні ділянки несільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, с. Підгірці.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2009 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 13048948 про звернення стягнення на земельні ділянки несільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, с. Підгірці що належить на праві власності ОСОБА_1 За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ВАТ "Акціонерний банк "Бізнес Стандарт" у розмірі 3 263 730, 77 доларів США та 280 000 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 13048948, 29.09.2009 року за вихідним № 7018-0-33-09-25-808/05 на адресу боржника, стягувача та приватного нотаріуса напрвлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначає позивач, про наявне виконавче провадження йому стало відомо тільки в 2015 році при вчиненні нотаріальних дій, постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував.

На час виникнення спірних правовідносин закон не зобов"язував державного виконавця направляти учасникам виконавчого провадження постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом, разом з тим суд звертає увагу на наступне.

Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором погашена 29 листопада 2011 року, про що свідчить довідка від 19 лютого 2015 року № 2236 ПАТ "ТАСКОМБАНК", яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язань ВАТ "Акціонерний банк "Бізнес Стандарт".

Виконавчий збір стягується на основі постанови про стягнення виконавчого збору, якщо боржником в строк не виконано зобов'язання перед стягувачем, а державним виконавцем здійсненні дії направленні на примусове виконання дій.

Постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику запропоновано самостійно виконати зобов"язання в семиденний строк з моменту отримання постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 самостійно виконав зобов'язання перед ВАТ "Акціонерний банк "Бізнес Стандарт", після чого іпотека земельних ділянок була припинена на підставі листів банку.

Дії, направлені на примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, розпочалися з травня 2012 року (вимога державного виконавця від 11.05.2012 року, запити щодо майна боржника - травень 2012, арешт майна боржника - 30.05.2014 року), тобто після виконання боржником зобов"язань за іпотечним договором.

Враховуючи, що фактично державним виконавцем не проведено жодної виконавчої дії щодо забезпечення примусового виконання зобов'язання боржника перед стягувачем та ОСОБА_1 самостійно виконав умови іпотечного договору перед кредитором, суд приходить до висновку про передчасність винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Навеедена позиція суду випливає з норми статті 27 Закону № 606 - у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення, - позивач не міг надати такі докази, оскільки суду не пред"явлено беззаперечних доказів повідомлення боржника про виконавче провадження.

Разом з тим, рішенням Верховного Суду України від 28.01.2015 року у справі № 3-217гс14 встановлено, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, не є достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на основі постанови державного виконавця, якщо боржником у встановлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем здійсненні дії, направленні на примусове виконання, які в даному випадку вчинені не були.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Скасувати постанову Державної виконавчої служби України від 14 травня 2012 року ВП № 13048948 про стягнення виконавчого збору.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді Я.І. Добрянська

А.С. Мазур

уддіС