Справа № 2а-1622/12/2170
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 р. Справа № 2а-1622/12/2170

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарях Голбан К.В. та Мадюді В.В.,

за участю представника позивача Радзимінського О.І., 3-ї особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бургунське» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «НК-Гірник» до Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області, 3-х осіб Фермерського господарства «Бургунське» та ОСОБА_2 про скасування розпоряджень, -

В С Т А Н О В И В:

10.05.2012р. ПП «НК-Гірник» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду із позовом до Бериславської РДА Херсонської області, 3-х осіб ОСОБА_2 та ФГ «Бургунське», в якому просило суд визнати протиправними та скасувати:

- розпорядження голови Бериславської РДА від 27.05.2011р. №435 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства, із земель резервного фонду Бургунської сільської ради в контурі №13»;

- розпорядження голови Бериславської РДА від 02.03.2012р. №250 «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного між Бериславською РДА та громадянином ОСОБА_2, загальною площею 43,10 га, у тому числі пасовища 43,10 га, із земель резервного фонду Бургунської сільської ради, зареєстрованого від 30.11.2011р. за №00886»;

- розпорядження голови Бериславської РДА від 06.04.2012р. №373 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки в межах розміру земельних часток для фермерського господарства».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що райадміністрація своїми оскаржуваними розпорядженнями надала дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства, із земель резервного фонду Бургунської сільської ради в контурі №13 площею 43.1000 га та в подальшому надала дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності для фермерського господарства, із земель переданих в оренду фермерському господарству «Бургунське» відповідно до договору оренди земельної ділянки укладеного між відповідачем та ОСОБА_2, без врахування наданого позивачу Міністерством навколишнього природного середовища спеціального дозволу №3795 на користування надрами для геологічного вивчення вапняків на спірній земельній ділянці та угоди про умови користування надрами, яка є невід'ємним додатком до спеціального дозволу на користування надрами №3795.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року позов ПП «НК-Гірник» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Бериславської РДА Херсонської області від 27.05.2011р. №435 в частині земельної ділянки площею 30 га, наданої ПП «НК-Гірник» у користування для геологічного вивчення. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Бериславської РДА Херсонської області від 02.03.2012 року №250 в частині земельної ділянки площею 30 га, наданої ПП «НК-Гірник» у користування для геологічного вивчення. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Бериславської РДА Херсонської області від 06.04.2012 року №373 в частині земельної ділянки площею 30 га, наданої ПП «НК-Гірник» у користування для геологічного вивчення. В інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ФГ «Бургунське» 12.02.2013р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24.01.2013р. та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, виступи 3-х осіб, які підтримали апеляційну скаргу та перевіривши матеріали справи і доводи цієї апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

28.05.2009 року рішенням 22 сесії 5-го скликання Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області №220 погоджено ПП «НК-Гірник» клопотання на отримання спеціального дозволу (ліцензії) для геологічного вивчення та послідуючої промислової розробки корисних копалин (вапняк) місцевого значення, які знаходяться на землях резервного фонду Бургунської сільської ради, площею 30.0 га.

02.07.2009 року рішенням 30 сесії Бериславської районної ради Херсонської області №331 погоджено ПП «НК-Гірник» клопотання про надання надр у користування з метою геологічного вивчення, на період проведення цих робіт, площею 30,0 га, що знаходяться на землях резервного фонду Бургунської сільської ради. При цьому, відповідно до п.2 даного рішення, контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію районної ради з питань земельних ресурсів, екології, охорони навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів.

23.09.2009 року Державним управління охорони навколишнього природного середовища в Херсонської області погоджено екологічну карту щодо надання позивачу спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення Віровського родовища вапняків, розташованого в Бериславському районі Херсонської області.

24.02.2010 року Міністерством охорони навколишнього природного середовища України згідно Порядку проведення у 2009 році аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 року №609, на підставі протоколу від 29.12.2009 року №10 про результати проведення аукціону, згідно з яким Приватне підприємство «НК-Гірник» визначено переможцем аукціону по позиції №14, продано позивачу спеціальний дозвіл №3795 на користування надрами на геологічне вивчення вапняків ділянки Віровська Бериславського району Херсонської області відповідно до укладеного договору купівлі-продажу спеціального дозволу від 24.02.2010р. №22/12-09.

Оскільки аукціон було визнано таким, що відбувся, позивач отримав Спеціальний дозвіл на користування надрами для геологічного вивчення вапняків ділянки Віровська Бериславського району Херсонської області за реєстраційним №3795 від 24.02.2010 року площею 30,0 га із строком дії 3 (три) роки.

24.02.2010р. між Міністерством охорони навколишнього середовища та ПП «НК -Гірник» укладено угоду про умови користування надрами, яка є невід'ємним додатком №1 до спеціального дозволу на користування надрами №3795.

Відповідно до п.2 ст.4 вказаної Угоди, після завершення Надрокориствачем геологічного вивчення ділянки надр відповідно до вимог чинного законодавства, Дозволу та цієї Угоди, а також виявлення в межах ділянки надр родовищ придатних для промислового освоєння, виконання умов Дозволу та цієї Угоди Надрокористувач має першочергове право на отримання Дозволу на видобування корисних копалин на виявлених родовищах.

Також, в рамках цєї Угоди було складено та затверджено між сторонами програму робіт з метою геологічного вивчення надр вапняків ділянки Віровська в Бериславському районі Херсонської області (додаток №2).

В подальшому, у відповідності до п.п.3,4 «Положення про Державну комісію України по запасах корисних копалин» (затв. Постановою КМУ від 10.11.2000р. №1689), за результатами геологічного вивчення ділянки надр родовища вапняку відповідно до Протоколу №2821 від 27.12.2012 року на засіданні колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України було затверджено балансові запаси вапняків місцевого значення Віровського родовища, придатних для виробництва вапна повітряного кальцієвого 2 і 3 сорту, що відповідає вимогам ДСТУ БВ.2.7-90-99 "Вапно будівельне. Технічні умови" за перерахунком відповідно до пункту 3.2. постанови у кількості 10090 тис.т, у тому числі за категоріями: В-3815 тис. т. І С1- 6275 тис т.

Відповідно до наданої Державним НВП «Державний інформаційний геологічний фонд України» довідки про залишкові запаси корисної копалини, станом на 01.01.2013 року за даними Державного балансу запасів запаси корисної копалини Віровського родовища вапняків, розташованого в Бериславському районі Херсонської області, затверджені за ПП «НК-Гірник» рішенням ДКЗ України (протокол від 27.12.2012р. №2821) в якості сировини придатної для виробництва вапна повітряного кальцієвого 2 і 3 сорту та будуть обліковані Державним балансом запасів корисних копалин України.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності спірних рішень відповідача та відповідно, з обґрунтованості позовних вимог, оскільки у зв'язку з наданням в користування спірної земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 було порушено першочергове право позивача на отримання Дозволу на видобування корисних копалин на виявлених родовищах.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту ст.ст.1,78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній і державній власності та є, в свою чергу, основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною Держави.

Надра ж, в свою чергу, згідно із Законом України «Про надра», є виключною власністю народу України і надаються тільки у користування. А право користування надрами набувається після оформлення всіх дозвільних документів, а саме: спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами; акта гірничого відводу; правовстановлюючого документа на земельну ділянку (т.б. державний акт на право постійного користування або договір оренди земельної ділянки).

У відповідності до ст.18 Кодексу України про надра, надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України. Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених ст.23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.

Згідно із приписами ст.ст.3,4 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до положень ст.ст.17,124 Земельного кодексу України, ст.4 Закону України «Про оренду землі», ст.13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», до компетенції відповідача належить прийняття розпоряджень (рішень) щодо затвердження проектів землеустрою, надання земельних ділянок за межами населених пунктів з земель державної власності в оренду і у власність, а також вирішення інших питань використання землі.

Аналогічні положення містять і приписи ст.ст.123,151 ЗК України, згідно зі змісту яких, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (в разі зміни цільового призначення земельних ділянок, надання в користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі) та на підставі технічної документації і землеустрою (в разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі, без зміни її цільового призначення).

Як слідує з приписів ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, визнання угоди недійсною та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 ЗК України, питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної або міської ради.

Аналогічне положення міститься і в ч.1 ст.116 ЗК України, згідно якої, громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно із ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», актами місцевих державних адміністрацій - є відповідні розпорядження їх голів.

А відповідно до ст.41 цього ж Закону, голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

З метою визначення правових, економічних та соціальних засад створення та діяльності фермерських господарств, як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян, у галузі сільського господарства України, було прийнято Закон України «Про фермерське господарство» №973, завданням якого, серед іншого, є забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Як вбачається з положень ст.1 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV, «оренда землі» - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У відповідності ж до вимог ст.2 вказаного Закону, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, Законами України та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договорами оренди землі.

Крім того, відповідно до приписів ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Але, при цьому, слід вказати, що згідно з ч.2 ст.125 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає виключно лише після укладення договору оренди і його державної реєстрації, а ч.2 ст.126 цього ж Кодексу, передбачено, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

У відповідності до змісту ст.ст.18,20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, 10.03.2011 року гр.ОСОБА_2 звернувся до Бериславської РДА із заявою про надання йому земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства.

В травні 2011 року вказану вище заяву 3-ї особи було задоволено, а саме, 27.05.2011р. голова Бериславської РДА ухвалив відповідне розпорядження №435 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 43,10 га в оренду для створення фермерського господарства, із земель резервного фонду Бургунської сільської ради в контурі №13», а 11.10.2011 року своїм розпорядженням №832 - затвердив вже розроблений проект землеустрою щодо відведення фермерському господарству цієї земельної ділянки.

На виконання вказаних вище розпоряджень №435 від 27.05.2011р. та №832 від 11.10.2011р., 30 листопада 2011 року між Бериславської РДА та Фермерським господарством «Бургунське» було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 43,10 га (у т.ч. пасовища 43,10 га) із земель резервного фонду Бургунської сільської ради, який був зареєстрований у районному відділі Держкомзему 30.11.2011р. за №00886.

Далі, як встановлено по справі, розпорядженням голови Бериславської РДА від 02.03.2012р. №250, на підставі відповідної заяви голови ФГ «Бургунське» ОСОБА_2, до вищевказаного договору оренди від 30.11.2011р. було внесено певні зміни.

Також, судовою колегією встановлено, що головою Бериславської РДА на підставі заяв голови та інших членів ФГ про розпаювання наданої в оренду з/ділянки, 06.04.2012р. було винесено розпорядження №373 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки в межах розміру земельних часток для фермерського господарства», а 18.07.2012 року ще одне розпорядження №737 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки в межах розміру земельних часток для фермерського господарства».

04.02.2013 року, на підставі вказаних вище розпоряджень від 06.04.2012р. №373 та №737 від 18.07.2012р., всі члени ФГ «Бургунське», а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали свідоцтва про право власності на розпайовані земельні ділянки та зареєстрували своє право власності в реєстраційній службі Бериславського РУЮ.

В подальшому, як встановлено з матеріалів справи, у зв'язку з розпаюванням наданої в оренду земельної ділянки, вищезазначений договір оренди від 30.11.2011 року згідно із рішенням Бериславського районного суду від 24.09.2013р. (справа №647/2505/13ц) було розірвано.

Таким чином, при цьому слід звернути увагу на той факт, що позивач, не зважаючи на зазначені вище обставини, в даному випадку, оскаржив лише тільки розпорядження Бериславської РДА №435 від 27.05.2011р., №250 від 02.03.2012р. та №373 від 06.04.2012р., а інші розпорядження - №832 від 11.10.2011р. і №737 від 18.07.2012р., які є фактично похідними від оскаржуваних і тісно взаємопов'язаними між собою, та власне сам договір оренди від 30.11.2011р. чомусь не оскаржив.

Також, судовою колегією з матеріалів справи одночасно встановлено, що 27.12.2012 року колегія Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України своїм протоколом №2821 затвердила станом на 01.09.2012 року балансові запаси вапняків місцевого значення Віровського родовища, придатних для виробництва вапна.

Проте, протоколом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України №3085 від 30.12.2013 року вказане вище рішення колегії ДКЗ про затвердження балансових запасів вапняків Віровського родовища (т.б. протокол ДКЗ № 2821 від 27.12.2012 р.) було скасовано з підстав подання ПП «НК-Гірник» на державну експертизу недостовірних даних що стосуються спеціального дозволу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 24.02.2010р. №3785, який був анульований наказом Державної служби геології та надр України від 27.08.2012р. №413, в зв'язку із чим, позивач фактично втратив «статус користувача надр» і відповіно, не мав права та законних підстав замовляти державну експертизу.

Так, відповідно до протоколу засідання колегії ДКЗ №2821 від 27.12.2012р. було затверджено станом на 01.09.2012 р. балансові запаси вапняків місцевого значення Віровського родовища, придбаних для виробництва вапна повітряного кальцієвого у кількості 10090 тис. т. У складі матеріалів, поданих на розгляд комісії позивачем, зокрема, було надано, в тому числі і спеціальний дозвіл Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 24.02.2010р. №3785 на користування надрами з метою геологічного вивчення вапняків Віровського родовища на площі 30 га, наданого підприємству строком на 3 (три) роки.

Разом з тим, в період з 04 по 06 травня 2011р. ДО «Чорноморська територіальна інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використанню надр» Управління державного геологічного контролю Міністерства охорони навколишнього природного середовища України була проведена планова перевірка правил користування надрами і дотримання вимог спеціального дозволу ПП «НК-Гірник» при проведенні геологічного вивчення родовищ корисних копалин Віровської ділянки вапняків, за наслідками якої, наказом Державної служби геології та надр України №413 від 27.08.2012р. був анульований цей спеціальний дозвіл №3795 від 24.02.2010р., наданий позивачу на користування надрами з метою геологічного вивчення вапняків Віровської ділянки в Бериславському районі Херсонської області, у зв'язку з невжиттям надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк.

Так, дійсно 25.11.2012р. позивач оскаржив вказаний вище наказ Державної служби геології та надр України №413 від 27.08.2012р. про анулювання спеціального дозволу до Херсонського окружного адміністративного суду, який, в свою чергу, своєю постановою від 15.01.2013р. (справа №2а-5827/11/2170) визнав оскаржуваний наказ протиправним та скасував його. В подальшому, вказане рішення окружного суду від 15.01.2013р. було залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013р., але на даний час ця справа знаходиться на розгляді в суді касаційної інстанції, що підтверджується відповідною ухвалою ВАС України від 25.10.2013р. (№К/800/50576/13).

Але, при цьому, слід звернути увагу на той факт, що на момент ухвалення оскаржуваної по даній справі постанови від 24.01.2013р., вищезазначена постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 15.01.2013р. про скасування наказу №413 від 27.08.2012р. про анулювання спеціального дозволу ще не набрала законної сили, в зв'язку із чим, у суду 1-ї інстанції, в даному випадку, не було будь-яких законних підстав посилатися на цю постанову в обґрунтування мотивів задоволення позову ПП «НК-Гірник».

Далі, як видно з матеріалів справи, 13.10.2013р. до відповідача звернулася Державна служба геології та надр України та, з посиланням на лист Управління СБУ в Херсонській області, повідомила, що дозвіл на користування надрами №3795 від 24.02.10р. анульовано.

Таким чином, 30.12.2013р. протоколом засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин №3085 було скасовано рішення колегії ДКЗ про затвердження балансових запасів вапняків Віровського родовища в кількості 10090 тис.т., яке було оформлено протоколом №2821 від 27.12.12р.

Так, у вказаному протоколі №3085 зазначено, що відповідач виконав державну експертизу запасів вапняків Віровського родовища на підставі поданого позивачем пакету документів, в якому знаходився і спеціальний дозвіл Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 24.02.2010р. №3785 на користування надрами, про анулювання якого ПП «НК-Гірник» не повідомило, що, в свою чергу, означає втрату позивачем на той момент «статусу користувача надр» та фактично позбавило його права замовляти державну експертизу матеріалів геолого-економічної оцінки вапняків Віровського родовища, та відповідно, призвело до неправомірного затвердження протоколом ДКЗ №2821 від 27.12.2012р. запасів вапняків Віровського родовища.

Необхідно вказати, що як встановлено судом 2-ї інстанції, позивач теж оскаржив вказаний протокол від 30.12.2013р. №3085 до Херсонського окружного адміністративного суду, який, в свою чергу, своєю постановою від 16.12.2014р. (справа №821/4542/1415.01.2013р.) визнав оскаржуваний протокол протиправним та скасував його. Але, в подальшому, вказане рішення окружного суду від 15.12.2014р. було змінено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015р. та виключено з мотивувальної частини цієї постанови висновок суду 1-ї інстанції про те, що ПП «НК-Гірник» не було втрачено «статусу користувача надр».

Отже, за вказаних обстави, судова колегія приходить до аналогічного висновку про те, що на момент прийняття рішення у формі протоколу №2821 від 27.12.2012 року (в т.ч. і на момент розгляду даної справи судом 1-ї інстанції) про затвердження запасів вапняків Віровського родовища позивач «статусу користувача надр» не мав.

Крім того, необхідно також звернути увагу й на те, що на момент винесення головою Бериславської РДА оскаржуваних розпоряджень від 02.03.2012р. №250 та від 06.04.2012р. №373, як і на момент подачі даного позову, наказом Державної служби геології та надр України №96 від 30.09.2011 року було зупинено дію спеціального дозвілу користування надрами, а в подальшому, наказом №413 від 27.08.2012р. цей спеціальний дозвіл взагалі було анульовано.

Таким чином, на момент винесення спірних розпоряджень даний спеціальний дозвіл позивача, не зважаючи на оскарження останнім вказаних наказів про його зупинення та анулювання, фактично не діяв, оскільки само по собі оскарження рішень суб'єкта владних повноважень не зупиняє їх дію та до того ж, суд, в свою чергу, теж не ухвалював окремого рішення про зупинення дії цих оскаржуваних наказів, які реально були скасовані судом тільки 19.09.2013р. в зв'язку з прийняттям Одеським апеляційним адміністративним судом відповідної ухвали.

Отже, приймаючи до уваги вказані вище обставини, відсутність у справі належних доказів того, що надана позивачу для геологічного вивчення земельна ділянка площею 30 га входить до складу наданої у власність (оренду) ФГ «Бургунське» земельної ділянки площею 43,10 га, а також факт закінчення трирічного строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 24.02.2010р. №3785, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що Бериславська РДА, приймаючи оскаржувані розпорядження від 27.05.2011р. №435, від 02.03.2012р. №250 та від 06.04.2012р. №373, які, в свою чергу, є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, діяла правомірно та в межах наданих повноважень, а тому, відповідно, достатніх підстав для їх скасування не має.

Окрім того, при прийнятті остаточного рішення по даній справі, судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту вимог ст.10 Закону України «Про оренду землі», передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або змін обтяження та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку. Тобто, в даному випадку, передача в оренду ФГ «Бургунське» спірної земельної ділянки фактично жодним чином не порушила права позивача на геологорозвідку при наявності у нього діючого спеціального дозвілу.

Також, ще слід звернути увагу й на те, що згідно із приписами ч.ч.1,2 ст.97 ЗК України, підприємства, які здійснюють геологознімальні, пошукові, геодезичні та інші розвідувальні роботи можуть проводити такі роботи на підставі угоди з власником землі або за погодженням із землекористувачем. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач таким правом не скористався та не звертався з подібними пропозиціями ні до відповідача, ні до 3-х осіб.

До того ж, ще необхідно вказати, що згідно із приписами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, у відповідності до ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, в даному випадку, і було належним чином зроблено відповідачем при розгляді даної справи в суді 2-ї інстанції.

Отже, за таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Отже, оскільки судом першої інстанції при не повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, діючи в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне скасувати постанову суду 1-ї інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бургунське» - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2013 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «НК-Гірник» - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко