Справа № 803/853/14
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р. Справа № 876/7474/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року по справі № 803/853/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "В Клінче" про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

6 травня 2014 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, яким просить визнати протиправними дії Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо стягнення коштів за транспортування та зберігання автотранспортного засобу, стягнути з вказаного відповідача 1139,40 грн та судові витрати на юридичну допомогу в розмірі 200 грн.

Позов мотивує тим, що 24 листопада 2013 року належний позивачу автомобіль незаконно було затримано працівниками ВДАІ Луцького РВ та передано на спеціальний майданчик для зберігання, відповідно до постанови державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ про затримання транспортного засобу та оголошення його в розшук ВП № 30441449 від 31 січня 2012 року, оскільки він не є боржником і стороною у даному виконавчому провадженні.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 31 січня 2012 року про затримання транспортного засобу та оголошення його в розшук.

Визнано протиправними дії інспектора відділення ДАІ Луцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Матюшка О. В. щодо тимчасового затримання та доставляння на спеціальний майданчик 24 листопада 2013 року транспортного засобу позивача.

Стягнено з Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача майнову шкоду в розмірі 1139,40 грн.

Стягнено з Державного бюджету України на користь позивача 255,78 грн витрат по сплаті судового збору та 200 грн витрат на правову допомогу.

З таким рішенням суду не погодився відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області. Подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що затримання транспортного засобу позивача і його подальше транспортування, з метою розміщення на майданчику тимчасового затримання, відбувалось в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Сторони чи їх представники в судове засідання не з'явилися, тому суд, з огляду на вимоги статті 197 КАС України вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи 27.01.2009 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ № 2н-82/09 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: 43000, АДРЕСА_1, на користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7911,17 грн, а також 39,56 грн судових витрат та 15 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи р/р 001.

На підставі цього наказу державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Боцем О. О. 15 грудня 2011 року винесено постанову ВП № 30441449 про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якого ОСОБА_1 надано семиденний строк для добровільного виконання рішення, накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати його відчуження.

31 січня 2012 року вказаним державним виконавцем винесено постанову про затримання транспортного засобу та оголошення його в розшук, якою зобов'язано до вирішення справи по суті постановити на штрафний майданчик автомобіль марки ВАЗ 21063, колір бежевий, 1985 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

З картки арешту від 25 лютого 2012 року зрозуміло, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає у АДРЕСА_2.

24 листопада 2013 року лейтенантом міліції ВДАІ Луцького РВ Матюшко Ю. В. проведено огляд та затримку вказаного автомобіля, про що складено протокол огляду і затримки транспорту, в подальшому вказаний автомобіль евакуатором було доставлено на майданчик тимчасового затримання.

25 листопада 2013 року державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Михальчуком С. О. винесено постанову про звільнення майна позивача з-під арешту. Також, 25 листопада 2013 року Другий ВДВС Луцького МУЮ листом за вих. № 36544 повідомив відділення ДАІ Луцького МУЮ, що надійшла заява ОСОБА_1, в якій зазначалося, що у нього вилучили транспортний засіб ВАЗ 21063, 1985 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який належить йому на праві приватної власності, а також те, що його дата народження 2 травня 1990 року, а дата народження боржника у виконавчому провадженню ВП № січня 1980 року, на підтвердження чого надав паспорт, у зв'язку з чим Другий ВДВС Луцького МУЮ просив видати транспортний засіб ВАЗ 21063, 1985 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 позивачу без стягнення з нього витрат.

Однак, 25 листопада 2013 року ТзОВ «В Клінче», яке надає послуги по транспортуванню транспортного засобу на спеціальний майданчик і їх зберігання виставило позивачу рахунки від 25 листопада 2013 року № 240 на оплату 840 грн за послуги транспортування транспортного засобу на спеціальний майданчик та № 240/1 на оплату 288 грн за послуги зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику.

Того ж дня позивач сплатив вказані кошти, що підтверджується квитанціями від 25 листопада 2013 року № 11309.145.1 та № 11309.144.1.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України (ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Виходячи за межі позовних вимог, суд першої інстанції взяв до уваги положення наведеної вище статті ЦК України та частини 1 статті 11 КАС України, відповідно до якого суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Повернення сплачених позивачем коштів можливе лише за умови визнання дій чи бездіяльності посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень протиправними.

Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність визнання протиправними дії інспектора відділення ДАІ Луцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Матюшка О. В. щодо тимчасового затримання та доставляння на спеціальний майданчик 24 листопада 2013 року транспортного засобу марки ВАЗ 21063, 1985 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Щодо твердження апелянта про безпідставність відшкодування вимог на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору, суд вважає за необхідне зазначити, що таке відшкодування з державного бюджет відбувається відповідно до вимог КАС України.

Так частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки позивачем надано достатні докази того, що діями відповідача йому завдано шкоду, факт помилкового арешту підтверджується матеріалами по справі, а відповідачем не було вжито заходів для запобігання заподіяння такої шкоди, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року по справі № 803/853/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.