Справа № 603/124/15-а
Суддя: Гудкова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/124/15-а
Провадження № 2-а/603/6/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2015 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Осиф Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастириська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ВДАІ з обслуговування Монастириського району Тернопільської області, УДАІ УМВС України в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ВДАІ з обслуговування Монастириського району Тернопільської області про скасування постанови серії АА2 №533353 від 22.02.2015 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 430 грн. Посилається на те, що дана постанова про притягнення його до адмінвідповідальності прийнята з порушенням вимог, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Просить суд адміністративний позов задовольнити, скасувати постанову серії АА2 №533353 від 22.02.2015 року по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні збільшив позовні вимоги та просить позов задовольнити, стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 4 300 грн.

Представник відповідачів ВДАІ з обслуговування Монастириського району Тернопільської області, залученого до участі у справі в порядку ст.52 КАС України співвідповідача УДАІ УМВС України в Тернопільській області - капітан міліції Товпишко С.В. в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що 22.02.2015 року інспекторм ДАІ Предком П.Г. було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, вчинені водієм транспортного засобу марки «Ауді-80», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 (фотофіксація причепа, освітлення номерного знаку причепа, наявні в матеріалах справи). Капітан міліції Товпишко С.В. зазначив, що на причепі взагалі відсутні кріплення для проблискових маячків, що призначені для освітлення номерного знаку, а щодо відсутності реєстраційного документа на причіп, то представник відповідача стверджує, що позивачу було надано близько 30 хв., щоб пред»явити необхідні документи, після того як ОСОБА_1 знайшов всі необхідні документи, то протокол в справі про адміністративне правопорушення вже було складено. Вважає постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 №533353 від 22.02.2015 року правомірною та законною.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №828293 від 22.02.2015 року, ОСОБА_1 22.02.2015 року о 00 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом марки «Ауді-80», номерний знак НОМЕР_1, в с.Завадівка Монастириського району Тернопільської області тягнув причіп д.н.з.5197ТЕ, на який відсутній реєстраційний документ та страховий поліс, чим порушив п.2.1 (б) Правил дорожнього руху.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №828294 від 22.02.2015 року ОСОБА_1 22.02.2015 року о 00 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом марки «Ауді-80», номерний знак НОМЕР_1, в с.Завадівка Монастириського району Тернопільської області тягнув причіп д.н.з.5197ТЕ, у якого не освітлювався номерний знак, чим порушив п.2.9 (в) Правил дорожнього руху.

22.02.2015 року старшим інспектором технічного нагляду Монастириського ВДАІ капітаном міліції Предко П.Г. винесено спірну постанову серії АА2 №533353, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 430 грн.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Як убачається з постанови серії АА2 №533353 від 22.02.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, 22.02.2015 року о 00 год. 40 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Ауді-80», номерний знак НОМЕР_1, в с.Завадівка Монастириського району Тернопільської області тягнув причіп д.н.з.5197ТЕ, на який відсутній реєстраційний документ та в нічний час не освітлювався номерний знак, чим порушив п.п.2.1 (б), 2.9 (в) Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, зміст якого повинен відповідати ст. 256 КУпАП.

Згідно п.п.2.1 (б), 2.9 (в) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до положень ст.ст.33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як стверджує у судовому засіданні ОСОБА_1, 22.02.2015 року близько 00 год. 35 хв., його було зупинено інспектором ДАІ, який рухався йому назустріч. Не пояснивши причини зупинки, вимагав у нього документи на транспортний засіб, а потім і на причіп, які знайшов через 8 - 10 хв. після того як зателефонував до свого батька, проте працівник ДАІ, оглянувши документи, переконавшись, що вони в належному стані, запевнив позивача, що протокол про адміністративне правопорушення вже складений, і зробив зауваження щодо неналежного освітлення номерного знаку на причепі, після чого було складено протокол за порушення п.2.9 (в) Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 стверджує, що перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи освітлення номерного знаку на причепі, крім того під час руху транспортного засобу неможливо спостерігати, чи горить лампочка освітлення номерного знаку. Недолік міг виникнути внаслідок неякісного дорожнього покриття, яке в с.Завадівка Монастириського району Тернопільської області перебуває у неналежному стані, що вбачається із фотофіксації ділянки дороги у вказаному населеному пункті. Тому позивач наполягає, що його вини в тому, що погасла лампочка освітлення номерного знаку, немає, оскільки контроль за утриманням доріг покладено на підрозділи ДПС згідно п.3.16 Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 року №111. Не погоджується ОСОБА_1 також із причиною зупинки (для перевірки документів), посилаючись на п.21-1 ст.11 Закону України «Про міліцію». Вважає, що винесена постанова є сфабрикованою та незаконною і просить стягнути з відповідача у його користь моральну шкоду в розмірі 4 300 грн.

Пояснення позивача підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, який був пасажиром позивача, та пояснив, що 22.02.2015 року інспектор ДАІ зупинив ОСОБА_1, пояснивши причину зупинки перевіркою документів. Реєстраційний документ на причіп позивач шукав 10 хв., оскільки інспектор постійно відволікав позивача, після того, як останній зателефонував своєму батькові, ОСОБА_1 знайшов реєстраційні документи на причіп та страховий поліс. З приводу проблискових маячків, то свідок пояснив, що внаслідок поганого дорожнього покриття проблискові маячки вийшли з ладу.

Відповідальність за порушення правил керування не зареєстрованим транспортним засобом та керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка", передбачена ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно матеріалів, долучених до адміністративного позову, вбачається наявність у позивача ОСОБА_1 реєстраційних документів на транспортний засіб марки «Ауді -80», номерний знак НОМЕР_1 (ксерокопія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 157176 від 04.04.2006 року), на причіп, д.н.з.5197ТЕ (ксерокопія технічного талону від 20.08.1997 року), а також наявний страховий поліс №АІ/4820396 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дійсний до 21.01.2016 року. Проте, як з»ясовано у судовому засіданні, позивач на вимогу інспектора ДАІ пред»явив дані документи вже після складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 даних правопорушеннь повністю викладені в протоколах про адміністративне правопорушення серії АП1 №828293, АП1 №828294 від 22.02.2015 року, які є об'єктивні і вказують на вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Посилання позивача в судовому засіданні на те, що він не допускав порушення вимог Правил дорожнього руху, суд до уваги не приймає, як такі, що спростовуються в судовому засіданні, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №828293 від 22.02.2015 року, де позивач вказав, що не зміг знайти реєстраційний документ на причіп протягом 10 хв.;

- протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №828294 від 22.02.2015 року, згідно якого позивач своїми поясненнями підтвердив те, що не горять проблискові маячки.

Суд також приймає до уваги фотофіксації малюнка причепа д.н.з.5197ТЕ, долучені до матеріалів справи представником відповідача, з яких не вбачається наявність кріплень для проблискових маячків, що призначені для освітлення номерного знака.

Згідно п.2 ст.11 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII , з наступними змінами та доповненнями, міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: перевіряти у громадян при підозрі у вчиненні правопорушень документи, що посвідчують їх особу, а також інші документи, необхідні для з'ясування питання щодо додержання правил, нагляд і контроль за виконанням яких покладено на міліцію.

Міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких законом покладено на органи внутрішніх справ (п.5 ст.10 Закону).

Пункт 21-1 Закону передбачає, що міліції надається право зупиняти транспортні засоби лише в разі: порушення правил дорожнього руху водіями; відсутності номерного знака на транспортному засобі або наявності номерного знака, який не відповідає встановленим вимогам, закріплений у невстановленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів; наявності ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; наявності даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; перебування транспортного засобу в розшуку; наявності даних про використання транспортного засобу з протиправною метою; необхідності опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; проведення цільових заходів (операції, відпрацювання, оперативні плани) для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом, документів на транспортний засіб; виконання рішень про обмеження чи заборону руху, прийнятих уповноваженими на це державними органами; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення визначеного порядку встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Працівник підрозділу міліції повинен повідомити водія про причину зупинення транспортного засобу, суть вчиненого правопорушення.

У відповідності до п.2.1 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Таким чином, посилання позивача про невідповідність дій працівника ДАІ нормативно-правовим актам не знайшло підтвердження у судовому засіданні.

Щодо стягнення з відповідача у користь позивача моральної шкоди в розмірі 4 300 грн., то суд роз'яснює наступне.

Згідно ч.2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.9, 10 ст.5 Закону України «Про міліцію» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії або бездіяльність працівників міліції завдали моральної втрати громадянинові, моральних страждань, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У п. 9 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд роз'яснив: "Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості".

У судовому засіданні не знайшло підтвердження незаконності дій працівників ДАІ, а тому адміністративний позов в частині стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

З врахуванням наведених обставин, суд прийшов до переконання, що у діях позивача наявний склад правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Проте, враховуючи конкретні обставини, за яких було вчинено правопорушення, те, що вчинені правопорушення не спричинили настання будь-яких негативних наслідків, тому вважає, що дані правопорушення є малозначними.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважені вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, враховуючи малозначність вчинених правопорушень, суд приходить до переконання, що постанову серії АА2 №533353 від 22.02.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, необхідно змінити, звільнивши його від адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 та обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 254, 283, 287, 289, КУпАП, ст.ст. 11, 21, 71, 86, 158, 161, 163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову інспектора Монастириського ВДАІ серії АА2 №533353 від 22.02.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 430 грн. - змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст..22 КУпАП у зв»язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись оголошенням йому усного зауваження, а провадження по справі - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю. Г. Гудкова