Справа № 827/735/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ К/800/53572/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Мороз Л.Л.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Севастополі на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року у справі № 827/735/13-а за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Севастополі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Севастополі, в якому просив:

- визнати дії відповідача по відмові у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації - «Прибудова веранди до квартири АДРЕСА_1» від 17.01.2013 р., вихідний № СТ 04, протиправними як в частині обов'язкового надання позивачем документів, що посвідчують право власності (користування) земельною ділянкою або договору суперфіцію, так і в частині порушення строків будівництва та самовільного будівництва об'єкта - прибудови веранди до квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача розглянути питання про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Прибудова веранди до квартири АДРЕСА_1 з врахуванням усіх виправлених зауважень з боку заявника ОСОБА_4 без надання останнім документів, що посвідчують право власності (користування) земельною ділянкою або договору суперфіцію та без зазначення порушення строків будівництва та самовільного будівництва об'єкта - прибудови веранди до квартири АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 22 травня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Севастополі звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням Ленінської районної державної адміністрації у місті Севастополі № 660-р від 04.07.2006 р. «Про дозвіл будівництва веранди та перепланування у квартирі АДРЕСА_1» ОСОБА_4 дозволено будівництво веранди у квартирі АДРЕСА_1 розміром 3,50 х 6,80 та внутрішнє перепланування (зміну дверних отворів) відповідно до наданого проекту.

21.07.2006 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі надано технічні умови по робочому проекту «Прибудова веранди до квартири 14 в житловому будинку № 37 по вул. Очаковців».

24.07.2007 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі ОСОБА_4 надано дозвіл № 1023 на виконання будівельних робіт, строком дії до 30.06.2008 р.

Позивач неодноразово звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі з декларацією про готовність об'єкту до експлуатації, однак остання відмовляла ОСОБА_4 у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації на підставі частини 6 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461.

08.01.2013 р. ОСОБА_4 втретє звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі для реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

17.01.2013 р. відповідачем на підставі частини 6 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 повернуто позивачу на доопрацювання. Повернення декларації мотивовано: відсутністю документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, на якій побудована веранда; невідповідністю інформації про підрядника інформації, яка зазначена у дозволі на виконання будівельних робіт № 1023 від 24.07.2007 р., здійснення самочинного будівництва з червня 2008 р., оскільки термін дії дозволу на виконання будівельних робіт № 1023 від 24.07. 2007 р. закінчився 30.06.2008 р.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та постановою Кабінету України від 13.04.2011 р. № 461 «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалось на підставі будівельного паспорта здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатної основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 6 ст.39 Закону №3038 орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, якщо така декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог.

Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року затверджений Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Пунктом 17 Порядку встановлено, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації (п. 19 Порядку).

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію (п. 20 Порядку).

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації (п. 21 Порядку).

З позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з відмовою у державній реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, викладеної у листі від 17.01.2013 р. № СТ 04, в частині відсутності документів, що посвідчують право власності або користування земельною ділянкою, на якій побудована веранда та в частині визначення здійснення самовільного будівництва з червня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача, оскільки після закінчення терміну дозволу на виконання будівельних робіт, позивачем здійснювалося самочинне будівництво об'єкта, а також відсутності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію.

Між тим, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що закінчення позивачем будівництва після закінчення строку дії дозволу на виконання будівельних робіт, не може бути підставою для відмови в реєстрації декларації про готовність об'єкту до експлуатації. Крім того, веранда, яку побудував позивач, знаходиться на земельної ділянці багатоквартирного будинку.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Так, згідно з ч.1 ст. 42 Земельного кодексу України Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками (частини 2, 3 ст. 42 ЗК України).

Враховуючи те, що нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі у власність окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки (на якій розташований багатоквартирний жилий будинок) або її частини, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо протиправності дій відповідача, які стосуються зобов'язання позивача заповнити п. 11-1 декларації «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію».

Поряд цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати зазначене будівництво самочинним, оскільки будівництво прибудови веранди до квартири здійснювалось позивачем при наявності дозволу Ленінської районної державної адміністрації у місті Севастополі на будівництво веранди та перепланування у квартирі АДРЕСА_1, відповідно до проекту, технічного висновку по робочому проекту будівництва веранди, виданого Архітектурно-будівельної інспекцією 21.07.2006 р., наявності дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт № 1023 від 24.07.2007 р. від 24.07.2007 р.

Однак, судова колегія вважає передчасним такий висновок апеляційного суду.

Відповідно до частини 10 та 11 статті 29 Закону України «Про планування і забудову територій», який був чинний на до 12 березня 2011 року, дозвіл на виконання будівельних робіт надається на нормативний строк будівництва об'єкта або на строк дії договору (контракту) підряду на будівництво об'єкта.

Дія дозволу може бути продовжена за зверненням замовника на строк не більше одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, термін дії дозволу на виконання будівельних робіт з будівництва прибудови веранди до квартири АДРЕСА_1 № 1023 від 24.07.2007 закінчився 30.06.2008. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі з заявою про продовження терміну дії цього дозволу позивачем суду не надано.

У своєму листі від 17.01.2013 р. № СТ 04, Інспекція ДАБК у м. Севастополі зазначила, що під час перевірки повноти даних у декларації встановлено, зокрема, у п. 11 декларації вказано, що дата закінчення будівництва 15.09.2012 року, але термін дії дозволу на виконання будівельних робіт №1023 від 24.07.2007 року до 30.06.2008 року. Таким чином, з червня 2008 року здійснювалося самочинне будівництво об'єкта. При цьому, Інспекція вказала, що після усунення порушень, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Зважаючи на те, що будівництво веранди та перепланування у квартирі АДРЕСА_1 закінчено станом на момент подання ОСОБА_4 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, колегія суддів не вбачає способу усунення позивачем вказаного порушення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що здійснення будівництва позивачем після закінчення строку дії дозволу на виконання будівельних робіт, не може бути підставою для відмови в реєстрації декларації про готовність об'єкту до експлуатації, однак з інших мотивів.

З урахуванням встановлених обставин справи та вищенаведених положень закону, колегія суддів вважає вірними висновок суду апеляційної інстанції про протиправність відмови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Севастополі у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та наявність підстав для зобов'язання відповідача повторно розглянути питання щодо реєстрації вказаної декларації.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Севастополі відхилити, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: