Справа № 817/415/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/415/15

11 березня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сарненському районі Рівненської області
про стягнення витрат , -
ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі звернулося до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сарненському районі Рівненської області про стягнення невідшкодованих витрат, а саме: допомоги на поховання сім'ї померлого пенсіонера за грудень 2014 року на суму 264,12 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання, яким позов підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Відповідач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сарненському районі позов не визнав, про що подав письмові заперечення. Заперечення обґрунтовані тим, що суми допомоги на поховання відшкодовуються лише тим особам, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я.

В судове засідання представник відповідача не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив також в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги в їх сукупності на підставі чинного законодавства, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сарненському районі відмовилося взяти до відшкодування кошти, виплачені Управлінням Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі на виплату допомоги на поховання сім'ї померлого пенсіонера ОСОБА_1 за грудень 2014 року в сумі 264,12 грн.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Пунктом 5 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції чинній на час відповідних правовідносин) встановлено обов'язок Фонду співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів. Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому такий страховик має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 9 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції чинній на час відповідних правовідносин) у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

На необхідність встановлення причинного зв'язку між смертю та отриманою травмою вказано в п.6.1.6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду ССНВ України 27.04.07 р. № 24, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 22.06.07 р. № 715/13982 та п.20 пп. "в" Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 р.

Крім того, відповідно до п.2.2 Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України №606 від 15.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.12.2005 за № 1455/11735 (далі - Інструкція №606), для розгляду причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням, отруєнням або трудовим каліцтвом до МСЕК направляються відповідні документи постраждалих, у яких при житті було встановлено професійне захворювання (отруєння), трудове каліцтво, що спричинило стійку втрату професійної працездатності та померлих після вступу в дію Закону України "Про охорону праці".

Пунктом 2.4 Інструкції №606 визначено перелік документів на підставі яких проводиться розгляд питання про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом.

Відповідно до п.2.10 Інструкції №606, висновок про наявність або відсутність причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом оформляється довідкою у трьох примірниках, що використовується МСЕК за формою, що затверджується МОЗ України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 1964 року народження помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з гострою сердцевою недостатністю внаслідок дисметаболічної кардіоміопатії (а.с.24).

Згідно п.10 Фельдшерської довідки про смерть від 30.11.2014 року за №22 не встановлено перебування ОСОБА_1 (при житті) під наглядом лікаря у зв'язку із захворюванням, яке стало основною причиною смерті (а.с.24 зі звороту).

Крім того, суд для встановлення причинного зв'язку між смертю ОСОБА_1 та отриманою травмою звертався до Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі з запитом про надання висновків відповідних медичних закладів про причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

05.03.2015 року від Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі на адресу суду надійшов лист, яким повідомлено, що надати висновки відповідних медичних закладів про причинний зв'язок смерті ОСОБА_1 з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я не являється можливим у зв'язку із відсутністю вказаних документів (а.с.32).

Таким чином, судом не встановлено наявності причинного зв'язку смерті ОСОБА_1 з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Правова позиція з даного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.10.2012 року по справі №21-228а12 та в силу положень ч.1 ст.244-2 КАС України, є обов'язковою для застосування всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та врахування судом при вирішенні адміністративної справи.

Відповідно до зазначеної вище постанови Верховного Суду України, аналіз норм Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, прийнятого на виконання частини восьмої статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відтак, в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сарненському районі Рівненської області про стягнення невідшкодованих витрат, а саме: допомоги на поховання сім'ї померлого пенсіонера - ОСОБА_1 за грудень 2014 року на суму 264,12 грн. слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 КАС України - відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сарненському районі про стягнення невідшкодованих витрат, а саме: допомоги на поховання сім'ї померлого пенсіонера за грудень 2014 року на суму 264,12 грн. - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Гломб Ю.О.