Справа № 804/3386/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 р. Справа № 804/3386/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью-Дом" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Відповідач подав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, акт перевірки складений правомірно, згідно із діючим законодавством, висновки акта перевірки щодо нереальності здійснення господарських відносин позивача є цілком обґрунтованими та доведеними. Також, зазначає, що постачальниками позивача в порушення вимог п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України виписані позивачу податкові накладні, які не відображені у складі податкових зобов'язань. Просить суд відмовити в задоволенні позову.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та доводи підтримав.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.
Судом встановлено, що ТОВ «Нью-Дом» 04.12.2000 р. зареєстроване Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області та перебуває на податковому обліку у Криворізькій південній ОДПІ. Основний вид діяльності підприємства у періоді, що перевірявся - будівництво водних споруд.
ТОВ «Нью-Дом» є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва від 29.12.2006р. №100256794.
У період з 31.12.2014 р. по 13.01.2015 р. на підставі наказу №1156 від 31.12.2014р. та направлення №1100/22.06 від 31.12.2014 р., виданого Криворізькою південною ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області завідувачем сектору контролю за валютними операціями та операціями у сфері ЗЕД управління податкового аудиту інспектором податкової та митної справи І рангу Кравцовою Тетяною Леонідівною: згідно із абз. 1,3,4 п.п.75.1.2 п.75.1, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Нью-Дом» з питань достовірності формування податкових зобов'язань і податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Форта-Ком» за липень 2014 року; ТОВ «Будівельна компанія «Грандес-2020» за серпень, вересень, жовтень 2014 року; ТОВ «Преміум Прінт Солюшинс» за вересень, жовтень 2014 року, за результатами якої складено акт від 19.01.2015р. за №25/22.06/32692617.
23.01.2015р. ТОВ «Нью-Дом» звернулось до Криворізької південної ОДПІ із запереченнями на акт від 19.01.2015р. за № 25/22.06/32692617.
Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Нью-Дом» здійснює діяльність у сфері надання послуг з оренди транспортних засобів згідно Довідки про включення до ЕДРПОУ код 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
Між ТОВ «Нью-Дом» та ТОВ «Форта-Ком» був укладений договір від 01.07.2014р. №1, відповідно до якого ТОВ «Форта-Ком» зобов'язувався надати в оренду техніку, а саме бульдозери, а ТОВ «Нью-Дом» - прийняти та оплатити їх послуги.
Згідно Акта прийому-передачі від 01.07.2014р., ТОВ «Нью-Дом» прийняв в оренду транспортні засоби, а саме: 2 бульдозери.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту за перевіряємий період, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації податку на додану вартість даним декларації з ПДВ за перевіряємий період.
Зазначені податкові накладні оформлені з дотриманням вимог статті 201 Податкового кодексу України, що не заперечується відповідачем в акті перевірки.
На момент складання податкових накладних контрагент ТОВ «Нью-Дом» - ТОВ «Форта-Ком» був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, отже мав право нарахувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких ТОВ «Нью-Дом» сформовано податковий кредит, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.
Судом встановлено, що між ТОВ «Нью-Дом» та ТОВ «Преміум Прінт Солюшинс» укладено договір оренди від 01.09.2014р. №2, відповідно до якого ТОВ «Преміум Прінт Солюшинс» зобов'язувався надати в оренду техніку, а саме: бульдозери, а ТОВ «Нью-Дом» - прийняти та оплатити їх послуги.
Також, між ТОВ «Нью-Дом» та ТОВ «Преміум Прінт Солюшинс» укладено договір оренди від 01.10.2014р. №1-10, відповідно до якого ТОВ «Преміум Прінт Солюшинс» зобов'язувався надати в оренду техніку, а саме: бульдозери, а ТОВ «Нью-Дом» - прийняти та оплатити їх послуги.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту з ТОВ «Преміум Прінт Солюшинс» за перевіряємий період, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації податку на додану вартість даним декларації з ПДВ за перевіряємий період.
Зазначені податкові накладні оформлені з дотриманням вимог статті 201 Податкового кодексу України, що не заперечується відповідачем в акті перевірки.
На момент складання податкових накладних контрагент ТОВ «Нью-Дом» - ТОВ «Преміум Прінт Солюшинс» був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, отже мав право нарахувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких ТОВ «Нью-Дом» сформовано податковий кредит, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.
ТОВ «Будівельна компанія «Грандес-2020» має відповідну ліцензію № 290927, видану державною архітектурно-будівельною інспекцією на право здійснення подібних робіт. Строк дії ліцензії з 25.06.2014р. по 25.06.2017р.
Між ТОВ «Нью-Дом» та ТОВ «Будівельна компанія «Грандес-2020» був укладений договір субпідряду від 01.10.2014р. за №1, відповідно до якого ТОВ «Будівельна компанія «Грандес-2020» зобов'язувалось виконати наступні роботи: Кр КПС5; КР віконні заповнення КПС2; реконструкція вакуум проводу в корпусі збагачення РЗФ-2; споруда корпусу РЗФ-2 м/к секції №24; споруда секції РЗФ-2 м/к секція 24; споруда корпусу РЗФ-2 обладнання секції №24; антикорозійний захист з/б конструкції секції №24 РЗФ-2 ПАТ «ІнГЗК»; споруда перегрузочного вузла №8 перекриття; капітальний ремонт РЗФ-1; капітальний ремонт РЗФ-1 10 галерея, а ТОВ «Нью-Дом» - прийняти та оплатити їх послуги на загальну суму 1090588,00 грн. у тому числі ПДВ 181764,76 грн.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту з ТОВ «Будівельна компанія «Грандес-2020» за перевіряємий період, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації податку на додану вартість даним декларації з ПДВ за перевіряємий період.
Зазначені податкові накладні оформлені з дотриманням вимог статті 201 Податкового кодексу України, що не заперечується відповідачем в акті перевірки.
На момент складання податкових накладних контрагент ТОВ «Нью-Дом» - ТОВ «Будівельна компанія «Грандес-2020» був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, отже мав право нарахувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких ТОВ «Нью-Дом» сформовано податковий кредит, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини.
1. Рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
2. Установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
Зокрема, підлягає встановленню статус постачальника товарів (послуг), придбання яких є підставою для формування податкового кредиту та/або сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
В даному випадку в обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Перевірці підлягають доводи податкового органу, що свідчать про відсутність ділової мети у діях платника податку, зокрема у разі подальшого продажу придбаного товару нижче за ціну придбання; придбання товарів (послуг) у посередників за наявності прямих контактів з їх виробниками; придбання послуг, використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податку тощо. Слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
Як вбачається з акту перевірки позивача від 19.01.2015р. за № 25/22.06/32692617, відповідачем зазначено, що в наданих до перевірки актах виконаних робіт не вказано місце складання актів, дати, не зазначено якої типової форми акт, відсутня посада та прізвище особи, яка склала документ.
Судом досліджено акти виконаних робіт, які складені на виконання господарських операцій ТОВ «Нью-Дом» з ТОВ «Форта-Ком» за липень 2014 року, ТОВ «Будівельна компанія «Грандес-2020» за серпень, вересень, жовтень 2014 року, ТОВ «Преміум Прінт Солюшинс» за вересень, жовтень 2014 року, та встановлено, що зазначені акти виконаних робіт містять усі необхідні відомості, які дають можливість встановити зміст господарських операцій, вартісний вираз, учасників господарських операцій тощо.
Таким чином, суд приходить до висновку, що незначні недоліки в заповненні актів виконаних робіт, не роблять їх недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.
При цьому, наявні в матеріалах справи податкові накладні, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин і деталей підрядної організації, акти на витрачені матеріали підрядної організації, розрахунки вартості обладнання та механізмів, в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» N996-XIV від 16.07.1999 та Положення N168/704, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Докази того, що зазначені первинні документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.
Отже, віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених в ціні за послуги, передані за актами виконаних робіт, відповідає вимогам ст. 198 Податкового кодексу України.
Суд звертає увагу, що за усталеною практикою незначні недоліки у заповненні первинних документів не позбавляють їх правового значення.
Щодо доводів відповідача, що постачальниками позивача в порушення вимог п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України виписані позивачу податкові накладні, які не відображені у складі податкових зобов'язань, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України (пункт 201.6 виключений на підставі Закону № 71-VIII від 28.12.2014) податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.
Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем не було повідомлено позивача, що постачальниками позивача в порушення вимог п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України виписані позивачу податкові накладні, які не відображені у складі податкових зобов'язань, в свою чергу позивач був позбавлений права уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, суд вважає посилання відповідача на порушення позивачем вимог п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України безпідставними.
Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Водночас, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операція у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Отже, від належності первинних бухгалтерських та розрахункових документів залежить як податковий облік платника податків, так і реальність вчинення господарської діяльності такого платника взагалі.
Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: "документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце".
Аналізуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.
Суд погоджується з думкою податкового органу щодо можливої сумнівності реальності здійснених платником податків операцій, проте відповідно ст.62 Конституції України судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
А також суд звертає увагу, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем до суду були надані первинні документи, які містять всю необхідну інформацію щодо кількості, вартості отриманих товарів, робіт та послуг.
Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, у діях ТОВ «Нью-Дом» при укладанні договорів з контрагентами постачальниками була досягнута господарська мета, а саме: було виконано капітальний ремонт: РЗФ-2 секції №24 ПАТ «ІнГЗК»; капітальний ремонт РЗФ-1 10 галерея ПАТ «ІнГЗК»; капітальний ремонт РЗФ-2 секції №24 ПАТ «ІнГЗК»; також, виконано наступні роботи: споруда перегрузочного вузла №8, всилення та заміна несучих м/к відновлення захисного шару бетону з/б перекриття, заміна віконних блоків; обладнання секції №24; антикорозійний захист з/б конструкцій секції №24 РЗФ-2 ПАТ «ІнГЗК»; споруда секції РЗФ-2 секція майдан обслуговування млину ММС241; капітальний ремонт з/б конструкції третьої категорії секції споруди збагачення РЗФ-1; виконано роботи: Кр КПС5; КР віконні заповнення КПС2; реконструкція вакуум проводу в корпусі збагачення РЗФ-2; споруда корпусу РЗФ-2 м/к секції №24; споруда секції РЗФ-2 м/к секція 24; споруда корпусу РЗФ-2 обладнання секції №24; антикорозійний захист з/б конструкції секції №24 РЗФ-2 ПАТ «ІнГЗК»; споруда перегрузочного вузла №8 перекриття; капітальний ремонт РЗФ-1; капітальний ремонт РЗФ-1 10 галерея, що підтверджується наданими в судове засідання доказами.
Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Суд звертає увагу, що згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Керуючись ст. ст. 8, 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью-Дом» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський