Справа № 826/19825/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмонолітспецбуд» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмонолітспецбуд» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмонолітспецбуд» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що сукупність наданих ним доказів та належним чином оформлених первинних документів повною мірою підтверджує реальність проведених господарських операцій з ТОВ «Кам-Билдинг-Транс» за період, що перевірявся, а тому вважає висновки суду першої інстанції хибними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Проектно-будівельного концерну «Укрмонолітспецбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за фінансово-господарським взаємовідносинами з ТОВ «Кам-Билдинг-Транс» за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, за результатом якої складено Акт від 29 жовтня 2014 року №6146/26-56-22-04-04/02013716.

В ході проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем положень пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 184667,00 грн.

На підставі викладеного вище Акту перевірки, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2014 року №, яким ТОВ «Укрмонолітспецбуд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 277 001, 00 грн., в тому числі: за основним платежем - 184667,00 грн. та на 92334,00 грн. за штрафними санкціями.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за спірними операціями між позивачем та ТОВ «Кам-Билдинг-Транс» лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування податкового кредиту, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Складені за такими операціями первинні документи та податкові накладні внаслідок фіктивності спірних операцій є юридично дефектними та не створюють правових наслідків для цілей формування податкових вигод, що, відповідно, зумовлює висновок про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкового кредиту.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

При цьому, для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції. Тобто наявність податкових накладних є необхідною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору будівельного підряду №22/2014/КАМ/С від 20 червня 2012 року, укладеного ПБК «Укрмонолітспецбуд» з ТОВ «Комплекс Агромарс» (Замовник) ПБК «Укрмонолітспецбуд» (Виконавець) останній зобов'язується виконати комплекс будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва за адресою: м. Київ, Печерський р-н, вул. Інститутська 18 А, кв. 48-52.

Крім того, відповідно до Договору будівельного підряду № 19/2014/КАМ/С від 30 травня 2014 року, укладеного між ПБК «Укрмонолітспецбуд» та ТОВ «Комплекс Агромарс» філія «Бориспільський комбікормовий завод» (Замовник) ПБК «Укрмонолітспецбуд» Виконавець) останній зобов'язується виконати комплекс загально-будівельних робіт з влаштування доріг та проїздів ділянки №2 на території філії «Бориспільський комбікормовий завод» ТОВ «Комплекс Агромарс» за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 46.

Саме для виконання вищезазначених робіт позивачем було залучено ТОВ «Кам-Билдинг-Транс», в зв'язку з чим між Проектно-будівельним концерном «Укрмонолітспецбуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам-Билдинг-Транс» укладено наступні договори: Договір підряду на будівництво від 02 червня 2014 року № 02/06-14, відповідно до якого ТОВ «Кам-Билдинг-Транс» взяло на себе зобов'язання виконати комплекс будівельно-монтажних робіт: сантехнічні роботи, загально-будівельні роботи, стелі лгк та опоряджувальні роботи на об'єкті будівництва за адресою: м. Київ, Печерський р-н, вул. вул. Інститутська 18 А, кв. 48-52 та Договір підряду на будівництво від 24 червня 2014 року № 24/06-14, відповідно до якого ТОВ «Кам-Билдинг-Транс» взяло на себе зобов'язання виконати повний комплекс загально-будівельних робіт по влаштуванню доріг та проїздів ділянки № 2 на території комбікормовий завод» ТОВ «Комплекс Агромарс» за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 46.

На підтвердження факту одержання послуг (виконання робіт) позивач надав суду в копіях наступні документи: договори, податкові та видаткові накладні, банківські виписки, тощо.

Разом з тим, податкові накладні, надані позивачем на підтвердження реальності спірних господарських операцій, містять лише загальну назву виконаних робіт (комплекс будівельно-монтажних робіт), без деталізації змісту та обсягу таких послуг; не містять інформації про посаду, прізвище та ініціали особи, яка їх підписала, або іншої інформації, що дала б змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операції, та наявність у неї відповідних повноважень, а відтак колегія суддів вважає, що такі документи не є належно оформленими первинними документами в розумінні вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» для підтвердження факту правомірності формування податкового кредиту з ПДВ.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Відсутність хоча б одного з наведених елементів, навіть за наявності певних первинних документів, виключає можливість формування платником податків валових витрат при обчисленні податкового кредиту з податку на додану вартість.

Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження необхідності та доцільності залучення до виконання робіт ТОВ «Кам-Билдинг-Транс». Крім того, позивачем не надано доказів виконання будівельних та підрядних робіт на об'єкті замовника безпосередньо контрагентом ТОВ «Кам-Билдинг-Транс», так само як і не надано доказів, які свідчили б про реальність вищезазначених будівельних послуг, зокрема, матеріали справи не містять відомостей про кінцевий результат наданих послуг.

Також з матеріалів справи не вбачається яким чином будівельні матеріали відвантажувались на об'єкт будівництва, а надані позивачем копії податкових накладних, довідок про вартість робіт укладених із ТОВ «Кам-Билдинг-Транс» не дають змогу ідентифікувати участь останнього у взаємовідносинах між позивачем та Замовником.

Вищевикладені обставини жодними належними та допустимими доказами позивачем спростовані не були.

Крім того, в ході проведення перевірки TOB «КАМ-БИЛДИНГ-ТРАНС» органами ДПІ встановлено, що підприємство має стан « 9» ( відсутність за місцезнаходженням). Згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва за 2013 рік вартість основних фондів на початок та на кінець звітного періоду становить 0 грн. Відповідно до Єдиного ліцензійного реєстру, Єдиного реєстру дозвільних документів та Реєстру Ліцензій Державної архітектурно - будівельної інспекції України TOB «КАМ-БИЛДИНГ-ТРАНС» у вищевказаних реєстрах не значиться, ліцензії на право здійснення діяльності, пов'язаної з будівництвом, не отримувало.

Більше того, в ході судового розгляду справи встановлено, в договорі будівельного підряду №22/2014/КАМ/С від 20 червня 2014 року, укладеного між ПБК «УКРМОНОЛІТСПЕЦБУД» та TOB «Комплекс Агромарс», вказана адреса за якою проводився комплекс будівельно-монтажних робіт, як: м.Київ, Печерський р-н., вул. Інститутська 18Б, кв. 48-52, , тоді як в акті приймання виконаних будівельних робіт № 1 за вересень 2014 року, складеного на виконання вищеозначеного договору, значиться адреса: м. Київ, Печерський р-н., вул. Інститутська 18А, кв. 48-52.

На спростування вказаної обставини позивач надав до суду Додаткову угоду № 2 від 03.12.2014 та Додаткову угоду № 1 від 03.12.2014, відповідно до яких сторони уточнили адресу виконання будівельних робіт.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що надані додаткові угоди, якими змінено адресу, були укладені вже після складення Акту перевірки позивача та навіть після винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, а саме: 03.12.2014, в той час як податкове повідомлення - рішення датоване 20.11.2014, а тому не можуть об'єктивно впливати на правовідносини, що відбулись раніше.

Таким чином, дослідивши вищезазначені документи та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що останні не є належними доказами товарності (реальності) фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Кам-Билдинг-Транс», - що зумовлює висновок суду про відсутність підстав для формування спірних сум податкового кредиту з ПДВ.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, суд повно і правильно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і дав їм належну правову оцінку, - з огляду на що підстави до скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмонолітспецбуд» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 31 березня 2015 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.