Справа № 2а-3405/09/0470
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р. справа № 2а-3405/09/0470
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Сітайло О.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 11.10.2005 року, -

встановив:

16 лютого 2009 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 25.11.2008 року для розгляду по суті надійшла зазначена адміністративна справа.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2009 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження, та призначено її до судового розгляду на 18.09.2009 р. (т.2 а.с.2).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України (т.2 а.с. 44).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2011 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2 а.с. 65).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2013 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження, та призначено до судового розгляду (т.2 а.с.73-74).

Позивач, з урахуванням уточнення до адміністративного позову від 30.10.2013 р., просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська № /0 від 11.10.2005 року про визначення йому грошового зобов'язання з прибуткового податку у розмірі 118 070 грн. 25 коп. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що обов'язок по поданню декларації, встановлений ч. 2 ст. 12 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», виникає у громадян, які на підставі цивільно-правових договорів одержали дохід, податок з якого утримується у джерела виплати. Позивач стверджує, що отримував протягом 1999-2002 р.р. доходи лише за основним місцем роботи, у зв'язку з чим не мав обов'язку подавати до податкового органу декларацію з доходів, які підлягають оподаткуванню, згідно Закону України «Про систему оподаткування», ст. 1, ст. 2 ст. 12, п.п. б) п.1 ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 р. «Про прибутковий податок з громадян». Наполягає на тому, що не укладав ніякі договори з банківськими установами на відкриття зазначених в акті перевірки № 1/232/НОМЕР_1 від 29.09.2005 р. карткових рахунків, та не отримував з цих рахунків грошові кошти. Таким чином, позивач вважає, що винесене на підставі даного акту перевірки податкове повідомлення-рішення №/0 від 11.10.2005 року є таким, що не відповідає вимогам податкового законодавства, та підлягає скасуванню, як неправомірне (т.1 а.с. 2-5, т. 2 а.с. 80-83).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2013 року було допущено заміну відповідача у справі з ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська на ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, у зв'язку із проведеною реорганізацію.

В цей же день, провадження у даній справі було зупинено до одержання відповідей на судові запити про надання витребуваних документів (т. 2 а.с. 116).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 року провадження у справі поновлено, та призначено її до судового розгляду на 13.11.2014 року (т.2 а.с. 145).

В судовому засіданні 13.11.2014 р. представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, раніше надавши письмові заперечення на адміністративний позов (т.2 а.с. 107-109, 146, 149).

В своїх запереченнях представник відповідача Гребенюк О.П. зазначив, що ОСОБА_2 11.08.1999 р. уклав договір № 124 з КБ «Приватбанк» на відкриття та обслуговування пластикової картки, на яку протягом періоду 1999 року - 7 місяців 2002 року надійшли грошові кошти у розмірі 28 741,43 дол. США. Крім того, 17.04.2000 р. ОСОБА_2 уклав договір з «Parex Bank Corporation» (м. Рига, Латвія) на відкриття спеціального розрахункового рахунку для обслуговування операцій по картці категорії «VIZA Gold», на рахунок якої за період з 17.04.2000 року по 24.05.2002 року надійшло грошових коштів у розмірі 20 500 дол. США, а також договір з банком «Oberbank» (м. Відень, Австрія) на відкриття карткового валютного рахунку для обслуговування операцій по картці категорії «VIZA - Karte», на рахунок якої за період з 01.08.2000 року по 30.06.2002 року надійшло грошових коштів у розмірі 13 094, 53 євро. Зазначені грошові кошти, на думку представника відповідача, позивач використав для власних потреб, що підтверджено оригіналами документів, вилучених 21.05.2002 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач, в порушення вимог пп.15.1.2 п. 15.1 ст. 15 Закону України № 2181, не подав податкову декларацію з прибуткового податку за податковий період, коли у нього виникло податкове зобов'язання, та не задекларував доходи, одержані за вищевказаними операціями перерахування грошових коштів від контрагентів на власні рахунки у розмірі 320 067,41 грн., чим ухилився від сплати прибуткового податку з отриманих ним доходів за вказаний період на суму 118 070,25 грн. У зв'язку з наведеним, представник відповідача вважає обґрунтованим винесене податковим органом податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.10.2005 року, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Посадовими особами Управління податкової міліції Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області проведено документальну перевірку правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету сум прибуткового податку громадянином ОСОБА_2 за період з 01.01.1999 р. по 01.07.2002 р., про результати якої складено акт № 1/232/НОМЕР_1 від 29.09.2005 р. (т.1 а.с. 21-28).

Підставою для проведення податковим органом вищевказаної перевірки стала постанова слідчого Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Дніпропетровській області про призначення документальної перевірки від 12.07.2005 року, винесена слідчим в рамках проведення досудового розслідування кримінальної справи № 36031019, з наданням відповідачу матеріалів справи.

Під час проведення перевірки, з матеріалів кримінальної справи № 36031019 встановлено, що ОСОБА_2 11.08.1999 р. уклав договір № 124 з КБ «Приватбанк» на відкриття та обслуговування пластикової картки, на яку протягом 1999 року - 7 місяців 2002 року надійшли грошові кошти у розмірі 28 741,43 дол. США. Крім того, ОСОБА_2 17.04.2000 р. уклав договір з «Parex Bank Corporation» (м. Рига, Латвія) на відкриття спеціального розрахункового рахунку для обслуговування операцій по картці категорії «VIZA Gold», на рахунок якої за період з 17.04.2000 року по 24.05.2002 року надійшло грошових коштів у розмірі 20 500 дол. США. Крім того, ОСОБА_2 10.06.2000 р. уклав договір з банком «Oberbank» (м. Відень, Австрія) на відкриття карткового валютного рахунку для обслуговування операцій по картці категорії «VIZA - Karte», на рахунок якої за період з 01.08.2000 року по 30.06.2002 року надійшло грошових коштів у розмірі 13 094, 53 євро. Таким чином, всього протягом періоду 1999 року - 1 півріччя 2002 року на зазначені рахунки ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 320 067,41 грн.

Згідно листа ДПІ у Кіровському районі від 23.01.2003 р. № 1500/7/17-134, ОСОБА_2 декларації про сукупний дохід за 1999, 2000, 2001 року не подавав.

У зв'язку з цим, податковим органом зроблено висновок про те, що відповідач не задекларував доходи, одержані за результатами операцій перерахування грошових коштів від контрагентів на вказану суму. Таким чином, перевіркою встановлені порушення ст. 1, ст. 2 ст. 12, п.п. б) п.1 ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 р. «Про прибутковий податок з громадян», що призвело до несплати гр. ОСОБА_2 прибуткового податку до бюджету за період з 01.01.1999 р. по 01.07.2002 р. у розмірі 118 010,25 грн., у т.ч.: за 1999 р. - 25 007,40 грн., за 2000 р. - 64 139,90 грн., за 2001 р. - 17 467, 65 грн., за січень-червень 2002 р. - 11 455,30 грн.

За результатами перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.10.2005 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з прибуткового податку з доходів фізичних осіб у розмірі 118 070,25 грн. (т.1 а.с. 6).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до податкового органу.

Так, позивачем 09.11.2005 р. подано скаргу до ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення (т.1 а.с. 7).

Рішенням по результатам розгляду скарги від 28.11.2005 року № 23353/6/17-125, ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська відмовлено у її задоволенні (т.1 а.с. 8-9).

Крім того, позивачем подано повторну скаргу до ДПА у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 11.10.2005 року (т.1 а.с.10).

Рішенням Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 27.01.2006 р. № 1768/10/25-008 скаргу позивача залишено без задоволення (т.1 а.с. 12).

У зв'язку з чим, позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 11.10.2005 року.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2006 року за результатами судового розгляду адміністративної справи № 2а-76/06 позов ОСОБА_2 було задоволено, а податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.10.2005 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по прибутковому податку з доходів фізичних осіб у розмірі 118 070,25 грн. - скасовано (т. 1 а.с. 193-197).

Зазначене судове рішення було оскаржено відповідачем до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2007 року постанову Кіровського районного суду від 08 листопада 2006 року скасовано, та у задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 11.10.2005 року - відмовлено.

Зазначене судове рішення оскаржено позивачем до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2008 року по адміністративній справі № К-20531/07 касаційну скаргу позивача задоволено частково, постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2007 р. та постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2006 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с. 317-320).

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми податкового законодавства, якими регулювалися спірні правовідносини станом на час їх виникнення, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно п.п. «а», «г» п.п. 4.2.2, п.п. 4.2.3 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» № 2181 від 21.12.2000 р. (який діяв станом на час проведення перевірки позивача), контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову

декларацію. Згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган. Якщо контролюючий орган не може самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків згідно з підпунктом «а» пункту 4.2.2 статті 4 цього Закону у зв'язку з невстановленням фактичного місцезнаходження підприємства чи його відокремлених підрозділів, місцезнаходження фізичної особи або ухиленням платника податків чи його посадових осіб від надання відомостей, передбачених законодавством, а також якщо неможливо визначити суму податкових зобов'язань у зв'язку з неведенням платником податків податкового обліку або відсутністю визначених законодавством первинних документів, сума податкових зобов'язань платника податків може бути визначена за непрямим методом. Цей метод може застосовуватися також у випадках, коли декларацію було подано, але під час документальної перевірки, що проводиться контролюючим органом, платник податків не підтверджує розрахунки, наведені у декларації, наявними документами обліку у порядку, передбаченому законодавством. За непрямим методом податкове зобов'язаннявизначається за оцінкою витрат платника податків, приросту йогоактивів, кількості осіб, які перебувають з ним у відносинах найму, а також оцінкою інших елементів податкових баз, які приймаютьсядля розрахунку податкового зобов'язання щодо конкретного податку,збору (обов'язкового платежу) відповідно до закону. Якщо підставою для застосування непрямих методів євідсутність окремих документів обліку, такий метод може застосовуватися виключно для визначення об'єкта оподаткування або його елементів, пов'язаних із такими документами.

Згідно ст. 11, п.п. б) п.1 ст. 19 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про прибутковий податок громадян» від 26.12.1992 р. № 13-92 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержувані ними від підприємств, установ, організацій і фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності не за місцем основної роботи, в тому числі за сумісництвом, за виконання разових та інших робіт, здійснюваних на основі договорів підряду та інших договорів цивільно-правового характеру, та доходи фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які разом з доходами за місцем основної роботи (служби, навчання) одержують доходи від здійснення підприємницької діяльності. Громадяни, доходи яких підлягають оподаткуванню відповідно до цього Декрету, зобов'язані подавати в передбачених цим Декретом випадках податковим органам декларації про доходи і витрати за формами, що їх встановлює Головна державна податкова інспекція України, та інші необхідні документи, які підтверджували б достовірність вказаних у деклараціях даних. Неподання громадянином декларації вважається приховуванням доходів від оподаткування.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про систему оподаткування» (який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин), об'єктами оподаткування є доходи (прибуток), додана вартість продукції (робіт, послуг), вартість продукції (робіт, послуг), у тому числі митна, або її натуральні показники, спеціальне використання природних ресурсів, майно юридичних і фізичних осіб та інші об'єкти, визначені законами України про оподаткування.

Як вбачається з акту перевірки № 1/232/НОМЕР_1 від 29.09.2005 р., висновки про порушення позивачем ст. 1, ст. 2 ст. 12, п.п. б) п.1 ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 р., що призвело до несплати гр. ОСОБА_2 прибуткового податку до бюджету за період з 01.01.1999 р. по 01.07.2002 р. у розмірі 118 010,25 грн., зроблено податковим органом на підставі матеріалів кримінальної справи № 36031019, згідно яких, позивачем одержано доходи від контрагентів на карткові рахунки, відкриті на ім'я ОСОБА_2 у фінансових установах, а саме: КБ «Приватбанк», «Oberbank», «Parex Bank Corporation».

При цьому, договори, що підтверджують наявність взаємовідносин між іноземними підприємствами, які перераховували грошові кошти на зазначені в акті рахунки, та громадянином України ОСОБА_2, під час перевірки податковим органом не досліджувались, інформація про їх наявність у акті перевірки не відображена. Під час судового розгляду даної справи податковим органом також не було надано жодних додаткових документів та обґрунтувань, крім тих, які викладені у акті перевірки.

У зв'язку з цим, сам факт надходження на карткові рахунки на ім'я ОСОБА_2 в іноземних банках грошових коштів невідомого походження, без встановлення правової підстави їх надходження у вигляді відповідних договорів, не відносить їх автоматично до доходів (прибутку) громадян, які підлягають оподаткуванню у розумінні ст. 11, п.п. б) п.1 ст. 19 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про прибутковий податок громадян» від 26.12.1992 р. № 13-92.

За таких обставин, доводи позивача про відсутність будь-яких правовідносин між ним та вищевказаними банківськими установами, між ним та іноземними підприємствами, які перераховували грошові кошти на зазначені в акті рахунки а також про неотримання ним встановленого перевіркою у зазначений період часу доходу, станом на час судового розгляду справи залишилися не спростованими.

Натомість, доводи відповідача про підтвердження факту використання позивачем незадекларованих грошових коштів для власних потреб оригіналами платіжних документів, вилучених під час проведення обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, суд не може прийняти до уваги, оскільки даними платіжними документами неможливо підтвердити або спростувати факт отримання позивачем доходів за період з 01.01.1999 р. по 01.07.2002 р. у розмірі 118 010,25 грн., у зв'язку з тим, що у акті перевірки взагалі відсутній аналіз вказаних платіжних документів на предмет того, на які суми вони були складені, в який час їх видано та чи співпадають ці відомості з датами та сумами отримання позивачем незадекларованого доходу, у акті перевірки відсутня будь-яка їх систематизація. Крім того, наявність в окремих платіжних документах (чеках) прізвища ОСОБА_2 не може вважатися беззаперечним доказом використання грошових коштів позивачем, оскільки ніяких інших доказів участі позивача при складанні даних документів (наявності у них підпису, виконаного ОСОБА_2, відповідних показань свідків, та інше) відповідачем не надано, що також свідчить про неможливість використання їх як доказів правомірності висновків податкового органу (т. 1 а.с. 123-129).

При вирішенні спору суд також враховує, що підставою для проведення податковим органом вищевказаної перевірки стала постанова слідчого Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Дніпропетровській області про призначення документальної перевірки від 12.07.2005 року, винесена слідчим в рамках проведення досудового розслідування кримінальної справи № 36031019, з наданням відповідачу матеріалів справи.

Згідно інформації, наданої на запит суду Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області № 8/1295 від 13.02.2014 року, кримінальну справу № 36031019 направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для закриття провадження на підставі ст. 6 п. 4 КПК України (т. 2 а.с. 120).

Судом також встановлено, що постановою начальника відділу прокуратури Дніпропетровської області Костирко А.Я. від 15.10.2009 р. у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 відмовлено за відсутності події злочину. З тексту даної постанови слідує, що 14.11.2005 року СВ ПМ ДПА в Дніпропетровській області порушено кримінальну справу № 99057002 відносно ОСОБА_2 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Підставою для порушення даної справи стало порушення ОСОБА_2 ст.1, ст.2 ст. 12, п.п. б) п.1 ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 р., що призвело до несплати до бюджету прибуткового податку у розмірі 118 070,25 грн. (тобто, обставини, встановлені актом перевірки № 1/232/НОМЕР_1 від 29.09.2005 р.). Матеріали вказаної кримінальної справи були долучені до матеріалів кримінальної справи № 36031019 без прийняття процесуального рішення (т. 2 а.с.121-122).

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 29.12.2009 року, в рамках розслідування кримінальної справи № 36031019, в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з відсутністю доказів його причетності до дій організованої злочинної групи, пов'язаних з фіктивним підприємництвом, на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. З тексту даної постанови вбачається, що під час проведення розслідування кримінальної справи № 36031019 встановлено, що організована злочинна група займалась створенням фіктивних юридичних осіб для переведення безготівкових грошових коштів на карткові рахунки з подальшим зняттям готівкових коштів через банківські установи, використовуючи при цьому підроблені документи, в тому числі, паспорти фізичних осіб, які не здогадувались про такі дії, для створення від їх імені юридичних осіб та розрахункових рахунків у банках, з метою реалізації злочинних намірів учасників злочинної групи (т.2 а.с. 131-132).

Листом голови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2014 року, наданого на запит Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 року, підтверджено, що кримінальну справу № 36031019 розглянуто судом відносно ОСОБА_5, та закрито її на підставі ст. 6 п. 4 КПК України (за амністією). При цьому, ОСОБА_2 в списках засуджених не значиться. В матеріалах кримінальної справи № 36031019 стосовно ОСОБА_5 міститься постанова начальника відділу прокуратури Дніпропетровської області Костирко А.Я. від 15.10.2009 р. про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2

Наведене свідчить про те, що під час проведення досудового розслідування слідчими органами не встановлено участі ОСОБА_2 у злочинних діях організованої злочинної групи, пов'язаних з проведенням безготівкових операцій та подальшим зняттям готівкових коштів з банківських рахунків, в тому числі з рахунків платіжних карток банків, зазначених у акті перевірки. Разом з тим, проведеним досудовим розслідуванням у справі № 36031019 встановлено факти використання паспортних даних фізичних осіб, які, за висновком слідчого органу, не здогадувались про такі дії, для відкриття від їх імені фіктивних фірм та банківських рахунків для переведення грошових коштів з подальшим зняттям їх готівкою.

З огляду на викладене, доводи позивача про те, що він не відкривав рахунки у іноземних банках та не отримував доходи, які підлягають декларуванню відповідно до ст. 1, ст.2 ст. 12, п.п. б) п.1 ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 р., податковим та слідчими органами не спростовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час судового розгляду даної справи не надано суду доказів на підтвердження висновків, викладених в акті перевірки № 1/232/НОМЕР_1 від 29.09.2005 р., які стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № /0 від 11.10.2005 року, а також доказів на спростування доводів позивача про неправомірність такого рішення податкового органу. У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122, ст. ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № /0 від 11.10.2005 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2014 р.

Суддя В.В. Чорна