Справа № 826/1909/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року № 826/1909/15

Окружний адміністративний суд міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-а у складі колегії суддів: головуючого Бояринцевої М.А., суддів Добрянської Я.І. Мазур А.С. , розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної виконавчої служби України

провизнання протиправним та скасування постанави, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойка О.М. від 28.01.15 р. ВП №46267003 про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.15 р. №826/17563/14 відносно боржника - Державної виконавчої служби України про поновлення ОСОБА_1 з 19.12.14 р. на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, стягнення з Державної виконавчої служби України 1378 грн. моральної шкоди, понесені судові витрати на користь ОСОБА_1.

Позивач зазначає, що виконавчий лист видано згідно вимог чинного законодавства. Питання щодо відповідності законодавству постанов органу стягнення про відмову у відкритті виконавчого провадження з аналогічних підстав неодноразово було предметом судового розгляду, і відповідні постанови скасовувалися судами, що свідчить про умисність прийняття оскаржуваного рішення.

За таких обставин позивач вважає за можливе заявляти позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, заподіяної вказаними незаконними діями, яку він визначив в розмірі мінімальної заробітної плати на 2015 р. в розмірі 1378 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на відповідність оскаржуваної постанови вимогам законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.14 р. у справі №826/17563/14 ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з 19.12.14 р. та стягнуто з Державної виконавчої служби України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про що 13.01.15 р. видано виконавчий лист, допущений до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку в межах стягнення за один місяць.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойка О.М. від 28.01.15 р. ВП №46267003 відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження". Підставою для винесення вказаної постанови став той факт, що у виконавчому документі передбачено два способи виконання судового рішення - поновлення на посаді та стягнення коштів, що провадяться у різні строки та у різний спосіб.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» негайному виконанню підлягають рішення: 1) про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу за такими виплатами, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення; 2) про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника.

У разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у ст. 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 28.01.15 р. ВП №46267003 вбачається, що відповідач відмовив у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.15 р. у справі №826/17563/14 посилаючись на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідач посилався на те, що за виконавчим листом передбачено вчинення певних дій та стягнення коштів, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» провадиться у різний спосіб та строки. У зв'язку із зазначеним, на думку відповідача, Окружний адміністративний суд міста Києва мав видати два виконавчі документи із зазначенням тієї частини судового рішення, яка підлягає виконанню.

Суд відхиляє наведені доводи відповідача, з огляду на наступне.

Частиною першою ст. 259 КАС України встановлено, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» такими документами, зокрема, є виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.15 р. у справі №826/17563/14 відповідає вимогам, встановленим законодавством до виконавчого листа.

Крім того, відповідно ч. 1 ст. 258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.14 р., на підставі якої виданий виконавчий лист від 13.01.15 р. у справі №826/17563/14, ухвалена на користь одного позивача та проти одного відповідача.

Таким чином, відповідно до положень законодавства, у даному випадку, не передбачено видання кількох виконавчих листів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є протиправною, з огляду на що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає за можливе їх задовольнити з таких підстав.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

В даному випадку згідно наданих суду доказів є підстави вважати, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем свідомо, за наявності судової практики про визнання незаконними постанов, винесених з аналогічних підстав, що, на думку суду, є підставою для висновку про завдання позивачу душевних страждань.

Також, на думку суду, заявлений позивачем розмір моральної школи - 1378 грн. відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань позивача.

Відповідно до статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 181, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойка О.М. від 28.01.15 р. ВП №46267003 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

3. Зобов'язати Державну виконавчу службу України вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.01.15 р. №826/17563/14 відносно боржника - Державної виконавчої служби України про поновлення ОСОБА_1 з 19.12.14 р. на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

4. Стягнути з Державної виконавчої служби України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. моральної шкоди.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді Я.І. Добрянська

А.С. Мазур