Справа № 826/3622/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

05 березня 2015 року м. Київ № 826/3622/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України в особі Генерального прокурора України Шокіна Віктора Миколайовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - адмінсуд) 02 березня 2015 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Генеральної прокуратури України в особі Генерального прокурора України Шокіна Віктора Миколайовича (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилась у невиконанні 20 лютого 2015 року Генеральною прокуратурою України вимог постанови Печерського районного суду міста Києва (далі - райсуд) від 09 лютого 2015 року у справі № 757/33852/14-к (далі - постанова), а також зобов'язання відповідача вчинити дії по організації виконання Генеральною прокуратурою України вимог постанови райсуду та забезпечити явку представника Генеральної прокуратури України у судове засідання райсуду у справі № 757/33852/14-к о 12 год. 40 хв. 24 березня 2015 року.

Так, згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 4, п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

У позовній заяві зазначено, що Генеральною прокуратурою України не виконано вимоги постанови райсуду. Зокрема, представник Генеральної прокуратури України не прибув у судове засідання, причини неявки райсуду не повідомив, а також не надав матеріали, про необхідність надання яких зазначено у постанові райсуду.

Як вбачається із приєднаної до позовної заяви копії постанови райсуду, відкрито провадження за скаргою адвоката в інтересах ОСОБА_1 на постанову слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України від 13 лютого 2012 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Тобто, позивачем до райсуду оскаржено рішення Генеральної прокуратури України про порушення відносно нього кримінальної справи.

З урахуванням вище викладених обставин адмінсуд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 97, ч. 1 ст. 98, ч. 1 ст. 236-7 Кримінально-процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи; 3) направити заяву або повідомлення за належністю.

За наявності приводів і підстав, зазначених у ст. 94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування.

Постанова органу дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи щодо конкретної особи чи за фактом вчинення злочину може бути оскаржена до місцевого суду за місцем розташування органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, з дотриманням правил підсудності.

14 грудня 2011 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 19-рп/2011 у справі № 1-29/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, ч. 2 ст. 2, п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України, ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 236 КПК України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень ст.ст. 97, 110, 234, 236 КПК України, ст.ст. 3, 4, 17 КАС України в аспекті ст. 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини), відповідно до якого, положення ст. 97 КПК України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному зв'язку з положеннями ч. 2 ст. 55 Конституції України, ч. 3 ст. 110, ч. 5 ст. 234, ч. 2 ст. 236 КПК України, ч. 2 ст. 2, п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Згідно з абзацом 4 п. 4.3. вказаного рішення Конституційного Суду України, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень (прокурора, слідчого, органу дізнання, суду) має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. До того ж імперативний припис п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Суд зазначає, що рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Як зазначено у п. 4 рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 у справі № 1-31/2000 за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України "Про чинність Закону України "Про Рахункову палату", офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 150 Конституції України, а також ч. 2 ст. 70 Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обов'язок виконання Рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України (ч. 2 ст. 150), яка має найвищу юридичну силу щодо всіх інших нормативно-правових актів (ч. 2 ст. 8).

Таким чином, системно проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, адмінсуд прийшов до висновку про відсутність підстав для розгляду та вирішення позовної заяви ОСОБА_1 у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 107, 109, 160, 165 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовною заявою до Генеральної прокуратури України в особі Генерального прокурора України Шокіна Віктора Миколайовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами невідкладно направити (вручити) позивачу (його уповноваженому представнику), роз'яснивши, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Крім того, роз'яснити, що розгляд і вирішення даного спору віднесено до юрисдикції Печерського районного суду міста Києва у порядку кримінального судочинства.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, ухвала може бути оскаржена повністю або частково шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин