Справа № 444/259/14-а 2-а/444/24/2014
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 876/3681/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.

при секретарі судового засідання - Ратушній М.І.

за участі позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача Стахів Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до сільського голови Смереківської сільської ради Стахів Богдана Володимировича і Смереківської сільської ради, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до сільського голови Смереківської сільської ради Стахів Богдана Володимировича і Смереківської сільської ради, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в якому просив визнати, що сільський голова Смереківської сільської ради при встановленні меж суміжних земельних ділянок був бездіяльним і зобов'язати орган місцевого самоврядування Смереківську сільську раду встановити межу між його земельною ділянкою та земельною ділянкою, яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 у відповідності до плану території земельної ділянки №1 складеною Товариством з обмеженою відповідальністю «Рава-Зем Сервіс» та таку межу встанови на місцевості.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на неї, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_10 звернувся до сільського голови Смереківської сільської ради із заявою в якій просив прийняти рішення, яким встановити межу між його земельною ділянкою та земельною ділянкою, яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 у відповідності до плану території земельної ділянки №1, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Рава-Зем Сервіс» та таку межу встановити на місцевості.

10 січня 2014 року сільський голова Смереківської сільської ради Стахів Богдан Володимирович, листом №1 повідомив позивача по справі, що йому уже рекомендувалось звернутись у ліцензовану організацію для проведення необхідних робіт та розподілу земельної ділянки площею 0,8490га на площі відповідно 0,2040га та 0,6450га. Також, в даному листі зазначалось, що на замовлення позивача було виготовлено лише план території земельної ділянки площею 0,2040га, а це є лише частиною технічної документації по виготовленню документації, що посвідчує право власності на землю.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Колегія суддів вважає зазначити, що механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений у відповідній «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних

ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», яка затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 року за №376 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686 (далі - Інструкція).

Згідно із п.1.3 Інструкції, виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до п.2.1 Інструкції, зазначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно із п.2.8 Інструкції, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні

земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку відмовляючи в задоволенні позовних вимог, так як відповідач по справі сільський голова Смереківської сільської ради Стахів Богдан Володимирович в межах своїх повноважень надав обґрунтовану відповідь на звернення позивача, а тому його не можна визнати бездіяльним. Щодо прохання позивача зобов'язати Смереківську сільську раду встановити межу на місцевості, при цьому покликаючись на ч.3 ст.158 Земельного кодексу України, то колегія суддів вважає зазначити, що даною нормою встановлено право за органами місцевого самоврядування вирішувати земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, однак не зазначено обов'язку по встановлені межі на місцевості. Натомість, Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, визначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації, яка включає в себе план меж земельної ділянки, а виконавцем є юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Таким чином, план території земельної ділянки є лише частиною технічної документації, яка є необхідна для встановлення меж виконавцем даних робіт.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 196, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2014 року по справі №444/259/14-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук

Повний текст ухвали виготовлено 24 березня 2015 року