Справа № 520/1722/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"26" березня 2015 р. м. Київ К/800/43706/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської

на постанову Київського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року

у справі №520/1722/13-а

за позовом Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив

«Таїровець-Авто»

до Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

третя особа: Одеська міська рада,

про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Таїровець-Авто» (далі по тексту ОК «ГБК «Таїровець-Авто») звернувся до суду з позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просив скасувати розпорядження відповідача від 03 грудня 2012 року №924 в частині зобов'язання ОК «ГБК «Таїровець-Авто» в особі голови правління Сосновського А.Б. власними силами і за рахунок власних коштів знести (демонтувати) гаражі та автостоянку, розташовані між вул. Ільфа і Петрова, 13/1 та 15-ю, 16-ю лініями Люстдорфської дороги, поблизу житлових будинків №9 по Ільфа і Петрова, №26-Б по пр. Ак. Глушкова у десятиденний термін.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2013 року у справі №820/1722/13-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року, позовні вимоги задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили з недоведеності відповідачем правомірності прийнятого ним розпорядження в частині, що оскаржується. Натомість позивачем надано довідку про відсутність на бухгалтерському обліку гаражів та автостоянки.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати вказані вище судові рішення, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

ОК «ГБК «Таїровець-Авто» подав до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошував на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просив залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03 грудня 2012 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради видано розпорядженням №924 «Про знесення (демонтаж) гаражів та автостоянки, розташованих в районі мікрорайону «В» житлового району IV ім. Таїрова ГБК «Таїровець-Авто» гр. Сосновським А.Б. ТОВ «Компанія «Медбі» гр. Головченко В.Є.», відповідно до якого, у зв'язку з реалізацією планувальних рішень мікрорайону «В» житлового району IV ім. Таїрова, згідно рішення Одеської міської ради №1127-V від 05 квітня 2007 року «Про затвердження «відкоригованого містобудівного обґрунтування розміщення групи житлових будинків з об'єктами обслуговування та паркінгами у кварталі в межах вулиць: Ільфа і Петрова, Левітана, Академіка Корольова, просп. Академіка Глушка, мкр. «В» житлового району IV ім. Таїрова» та рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №767 від 29 грудня 2011 року «Про призначення Комунального підприємства «Міське капітальне будівництво» замовником будівництва 5-секційного 12-поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями, підземним паркінгом в мкр. «В» житлового району IV ім. Таїрова» земельна ділянка мікрорайону «В» житлового району IV ім. Таїрова, а саме між вул. Ільфа і Петрова, 13/1 та 15-ю, 16-ю лініями 6-ї ст. Люстдорфської догори та поблизу житлових будинків №9 по вул. Ільфа і Петрова, 24-Б по просп. Академіка Глушка відведена під забудову багатоповерхових житлових будинків з підземними паркінгами.

Для реалізації планувальних рішень щодо забудови мкр. «В» житлового району IV ім. Таїрова та на виконання листів прокуратури Київського району м. Одеси, відповідачем проведено перевірка та встановлено, що на частині земельної ділянки, на якій передбачено розташування вказаного об'єкту капітального будівництва, розміщені гаражно-будівельний кооператив «Таїровець-Авто» та автостоянка ТОВ Компанія «Медбі», які використовуються без наявності будь-яких правовстановлюючих та землеупорядкованих документів на їх розташування в цьому мікрорайоні або на строк до початку реконструкції вказаного мікрорайону.

Враховуючи наведене, для реалізації планувальних рішень щодо забудови мкр. «В» житлового району IV ім. Таїрова та відповідно до статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №1308 від 25 грудня 2009 року «Про затвердження Порядку взаємодії виконавчих органів міської ради та комунальних підприємств з вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом у місті Одесі», керуючись «Положенням про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради №384-VI від 28 лютого 2011 року, ГБК «Таїровець-Авто», в особі голови правління гр. Сосновського А.Б. та автостоянку ТОВ компанія «Медбі» в особі директора гр. Головченко В.Є. зобов'язано власними силами і за рахунок власних коштів знести (демонтувати) гаражі та автостоянку, розташовані між вул. Ільфа і Петрова, 13/1 та 15-ю, 16-ю лініями Люстдорфської дороги, поблизу житлових будинків №9 по вул. Ільфа і Петрова, 24-Б по пр. Ак. Глушка у десятиденний термін.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні є Закон України «Про кооперацію» від 10.07.2003 року №1087-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон України від 10.07.2003 року №1087- IV).

Відповідно до визначення, наведеного у статті 1 названого Закону кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

У статті 2 наведено визначення термінів, які вживаються в Законі.

Зокрема, кооператив це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Приписами статті 6 Закону України від 10.07.2003 року №1087-ІV закріплено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням.

Положеннями статті 7 зазначеного Закону також закріплено, що правовим документом, що регулює діяльність кооперативу є статут.

Також названою статтею закріплено перелік відомостей, які обов'язково повинен містити статут, а саме: найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження; мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності; склад його засновників; умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього; права і обов'язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок внесення змін до статуту кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов'язань щодо їх сплати; форми участі членів кооперативу в його діяльності; порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах; порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу; порядок розподілу його доходу та покриття збитків; порядок обліку і звітності у кооперативі; порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов'язаних з цим майнових питань; порядок скликання загальних зборів; умови і порядок повернення паю.

Аналіз наведених положень Закону України від 10.07.2003 року №1087-ІV дає підстави дійти висновку про те, що для з'ясування питання наявності у позивача можливості виконати розпорядження відповідача в частині, що оскаржується, а також правомірності названого розпорядження у відповідній частині, обов'язковому дослідженню підлягають статут ОК «ГБК «Таїровець-Авто», затверджений загальними зборами членів кооперативу та реєстрований у встановленому законодавством порядку, а також баланс кооперативу, який є звітом про фінансовий стан підприємства та відображає на певну дату його активи, зобов'язання і власний капітал.

Також судова колегія Вищого адміністративного суду України вказує наступне.

За приписами пункту 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розпорядженні від 03 грудня 2012 року №924 вказано, що Київська районна адміністрація Одеської міської ради здійснила перевірку використання земельної ділянки на предмет наявності правовстановлюючих та землеупорядкованих документів.

Однак суди передніх інстанцій не дослідили на підставі яких нормативно-правових актів Київська районна адміністрація Одеської міської ради уповноважена здійснювати перевірки стосовно законності та правомірності використання землі та встановлювати факти порушення вимог земельного законодавства.

Суди попередніх інстанцій на вказані вище обставини уваги не звернули, їх не дослідили, чим порушили вимоги процесуального закону.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами попередніх інстанцій порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунуто судом касаційної інстанції, вказані вище судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване і законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2014 року у справі №520/1722/13-а - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: