Справа № 2а-0770/512/12
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Справа № 6200/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представників позивача Кий В.В., Моняка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.03.2013 року в справі за позовом державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» до Державної фінансової інспекції у Закарпатській області про часткове визнання протиправною та скасування вимоги про усунення порушень, виявлених ревізією,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2012 року державне підприємство «Ужгородське лісове господарство» звернулось з позовом до суду до Державної фінансової інспекції у Закарпатській області про часткове визнання протиправною та скасування вимоги про усунення порушень, виявлених ревізією .

Позивач просив визнати протиправними та скасувати пункти 11, 15, 18, 19, 20, 21 вимоги Контрольно-ревізійного відділу в Ужгородському, В.Березнянському, Перечинському районах та м. Чоп Закарпатської області, викладені в листі № 14-16/62 від 12 січня 2012 року про усунення порушення норм чинного законодавства, виявлених ревізією.

Посилався на те, що викладені в зазначених пунктах листа вимоги про усунення порушень законодавства, виявлені ревізією, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.03.2013 року позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано пункти 11, 18, 19, 20, 21 вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень, викладених в листі відповідача за № 14-16/62 від 12 січня 2012 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Державна фінансова інспекція у Закарпатській області, яка просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про неправомірність вимог контролюючого органу, викладених в пунктах 11, 18, 19, 20, 21 його листа № 14-16/62 від 12 січня 2012 року в той час, як такі відповідають вимогам чинного законодавства. Вони прийняті в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, чого не врахував суд.

Вислухавши суддю-доповідача, представників позивача, які просять апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що Контрольно-ревізійний відділ в Ужгородському, В.Березнянському, Перечинському районах та м. Чоп Закарпатської області відповідно до пункту 1.2 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІІ квартал 2011 року провів ревізію фінансово-господарської діяльності ДП "Ужгородське лісове господарство" за період з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2011 року.

За результатами проведеної ревізії відповідачем складено акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Ужгородське лісове господарство" від 01 грудня 2011 року № 14-10/18, на підставі якого позивачу було направлено письмові вимоги від 12 січня 2012 року за № 14-16/62 щодо усунення виявлених ревізією порушень, пункти 11, 15, 18, 19, 20, 21 якого оскаржені позивачем в суді.

Відповідно до п. 11 вимоги ревізією встановлено, що в порушення вимог статей 193, 222, 223 ГК України, статей 256, 257, 611 ЦК України, внаслідок списання лісгоспом дебіторської заборгованості, термін позовної давності якої минув та по якій посадовими особами лісгоспу не вживалися заходи щодо її погашення (не проводилась претензійно-позовна робота), за ревізійний період підприємству завдано збитків на загальну суму 60914,16 грн., у зв'язку з чим позивача зобов'язано: поновити в бухгалтерському обліку безпідставно списану дебіторську заборгованість в сумі 60914,16 грн.; провести претензійно-позовну роботу з дебіторами щодо повернення коштів.

Відповідно до пункту 15 вимоги відповідачем встановлено, що протягом ревізійного періоду ДП "Ужгородське лісове господарство" проведено видатки на покриття витрат сторонніх фізичних осіб щодо оплати за навчання (5775 грн.), яка в дебіторській заборгованості підприємства станом на 01 жовтня 2011 року не значиться.

Контролюючий орган в даному пункті зобов'язав позивача відобразити дебіторську заборгованість за особою, щодо якої проведено безпідставні витрати та провести претензійно-позовної роботу щодо відшкодування коштів в сумі 5775 грн., а в іншому випадку - стягнути з винних осіб дану суму в порядку відшкодування шкоди.

Відповідно до пункту 18 вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень в ході ревізії проведено перевірку в Анталовецькому лісництві по лісорубному квитку серії 02 ЛКБ №21213 від 15.03.2011 року, на вказаній ділянці проведено перелік зрубаних дерев. Згідно умов лісорубного квитка в межах лісосіки рубці не підлягали дерева породи явір діаметрами на висоті 1,3 метра 36 см. - 1шт., 28 см.- 1 шт., 32 см. - 1 шт. З урахуванням відсутності дерев на лісосіці незаконне вирубування дерев породи явір становить 2,83 м3. Розмір завданої шкоди складав 11450,85 грн., в зв'язку з чим відповідач вимагав від позивача забезпечити відшкодування цих коштів.

Згідно з п. 19 вимог в ході ревізії встановлено, що в порушення статті 180 частин 2, 3, 4, 5, статті 189 частини 1 Господарського кодексу України, статті 638 частини 4 Цивільного кодексу України ДП "Ужгородське лісове господарство" придбано в ТОВ "О.П.С." фото президента та українську символіку за завищеними цінами у порівнянні зі звичайними цінами на аналогічний товар, чим підприємству завдано матеріальної шкоди в сумі 17898 грн. Контролюючий орган вимагав поновити в обліку позивача дебіторську заборгованість по розрахунках з ТОВ "О.П.С.", провести претензійно-позовну роботу .а в іншому випадку стягнути вказану суму з винних у зайвих виплатах осіб.

Відповідно до п. 20 вимог ревізією дотримання законодавства при використанні прибутку встановлено, що в порушення статті 75 пунктів 8, 9, 142 Господарського кодексу України, статті 9 пункту 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"пунктів 2.1, 2.2, 2.4 Положення № 88, колективних договорів підприємства на 2005-2007 року за ревізійний період лісгоспом безпідставно перераховано коштів у вигляді відшкодування витрат на проведення різного роду нарад, конференцій, семінарів тощо профспілковому комітету ДП "Ужгородське лісове господарство" в загальній сумі 90936,50 грн., яку вимагалося поновити в обліку як дебіторську заборгованість, провести відповідну претензійно-позовну роботу, а в іншому випадку стягнути вказану суму з винних осіб.

Згідно п. 21 вимог відповідач вважав, що в порушення статті 75 пункту 9 Господарського кодексу України та пункту 13 підпункту 2в постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 року за № 1673 "Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів" ДП "Ужгородське лісове господарство" надано благодійних, спонсорських та інших допомог понад 1 відсоток обсягу чистого прибутку (за результатами попереднього звітного року) в загальній сумі 35460,60 грн., в зв'язку з чим контролюючий орган вимагав від позивача провести відповідну претензійно-позовну роботу щодо відшкодування коштів, витрачених на благодійну допомогу в сумі 35460,60 грн. або стягнути зазначену суму з винних осіб.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги відповідача щодо усунень порушень законодавства, виявлених ревізією, суперечать законодавству, з чим не погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 24 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення) Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, позивач оскаржив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення та не впливають на його права та обов'язки .

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічною є практика Верховного суду України по вирішенню подібних справ (постанова від 18.11.2014 року, р/н в ЄДРСР 41970919).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості заявленого позову та безпідставно частково задовольнив його, в зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в позові з наведених підстав.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Закарпатській області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.03.2013 року в справі № 2а-0770/512/12 скасувати, прийняти нову постанову, якою позивачу в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський