Справа № 809/180/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2015р. м. Київ К/800/36027/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В. Олендер І. Я. Приходько І. В.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Теплокомуненерго»
на постанову та ухвалуІвано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 року
у справі№ 809/180/13-а (876/6599/13)
за позовомДержавної податкової інспекції у Богородчанському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби
доДержавного підприємства «Теплокомуненерго»
простягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року у справі № 809/180/13-а (876/6599/13), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Теплокомуненерго» в дохід бюджету податковий борг в сумі 76 963,58 грн. з розрахункових рахунків у банках, які обслуговують дане підприємство та за рахунок готівки ДП «Теплокомуненерго».

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та залишити без розгляду позовні вимоги на суму 76 963,58 грн. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судами норм матеріального права, зокрема, пп. 6.1.1 п. 6.1, пп. 6.4.1 п. 6.4 ст. 6, пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст. 95 Податкового кодексу України, ст. ст. 7, 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з вимогами та доводами скаржника не погоджується, просить залишити в силі оскаржені судові рішення.

У зв'язку з неявкою представників сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Предметом розгляду в даній справі була сума податкового боргу в розмірі 110 012,64 грн.

Відповідно до пп. 5.3.1 п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визнається сумою податкового боргу платника податків (пп. 5.4.1 п. 5.4. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»).

Згідно із пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (ст. 59 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Підстави для відкликання податкової вимоги встановлені ст. 60 Податкового кодексу України.

Положеннями Податкового кодексу України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу. Виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав, передбачених ст.60 Податкового кодексу України.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що надіслані податковим органом відповідачу податкові вимоги форми «Ю1» № 1/08 від 18.12.2001 року та форми «Ю2» № 2/28/137/24 від 05.02.2002 року, які отримані платником, не оскаржені та є невідкликаними, після їх направлення податковий борг збільшувався.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми 76 963,58 грн., суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що в цій частині податковий борг відповідачем не сплачено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком частково, враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Згідно із п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Посилання відповідача на порушення податковим органом ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України є необґрунтованими, оскільки дані положення визначають, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, а вищенаведеними нормами податкового законодавства визначено саме строк звернення з вимогами про стягнення податкового боргу в 1095 дні.

Також підлягають відхиленню доводи податкового органу щодо здійснення ним заходів щодо досудового регулювання питання погашення боргу, оскільки вказані обставини не зупиняють перебіг вищевказаного строку для стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що відносно податкового боргу в сумі 57 349,66 грн., який залишився несплаченим платником та виник на підставі декларації з податку на прибуток підприємств, в яких відповідач самостійно розрахував розмір податкових зобов'язань за 2006, 2007 та 2008 років, податкових повідомлень-рішень № 0/0 від 08.02.2007 року, № /0 від 28.05.2008 року, № /0 від 05.09.2008 року, № /0 від 20.01.2009 року та податкового боргу, вказаного в рішення Державної податкової інспекції у Богородчанському районі № 14 від 19.11.2008 року про надання ДП «Теплокомуненерго» розстрочення сплати податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств згідно декларації з податку на прибуток підприємств за № 16706 від 05.11.2008 року, сплив імперативний строк для стягнення в 1095 днів.

Отже, позовні вимоги про стягнення з ДП «Теплокомуненерго» в дохід державного бюджету податкового боргу в сумі 57 349,66 грн. слід залишити без розгляду у відповідності до ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується позовних вимог про стягнення податкового боргу по податкових повідомленнях-рішеннях № /0 від 26.08.2010 року, № /0 від 06.09.2010 року та № /0 від 20.12.2010 року, якими до відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов'язань, колегія суддів погоджується з висновком судів про їх задоволення, адже підприємством не надано доказів їх сплати.

Доводи відповідача про те, що податковий борг по податковим вимогам № 1/08 від 18.12.2001 року та № 2/28/137/24 від 05.02.2002 року сплачений, а інші вимоги не надсилались, підлягають відхиленню, у зв'язку із ненаданням підприємством доказів вказаних обставин.

В касаційній скарзі відповідач стверджує, що вказані податкові вимоги є відкликаними у зв'язку із погашенням, що на думку підприємства, підтверджується актом від 02.06.2004 року № 36/23/22168970 про результати комплексної планової перевірки дотримання вимог податкового законодавства ДП «Телокомуненерго» за період 01.07.2002 року по 31.12.2003 року та копією виписки операцій з особового рахунку платника.

Вказані посилання підлягають відхиленню, оскільки дані докази відповідачем подані на стадії апеляційного перегляду, проте в порушення ч. 2 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України в клопотанні про їх залучення не вказано причин їх неподання до суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в резолютивній частині не зазначив про вирішення решти вимог, проте з мотивувальної частини вбачається, що в їх задоволенні відмовлено у зв'язку із сплатою податкового боргу в цій частині.

Вказане є підставою для прийняття додаткового судового рішення у відповідності до ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що судові рішення у справі в частині задоволення позову про стягнення з ДП «Теплокомуненерго» в дохід державного бюджету податковий борг в сумі 57 349,66 грн. підлягають скасуванню із залишенням позову в цій частині без розгляду, а в іншій частині - без змін.

За таких обставин касаційної скарга підлягає частковому задоволенню.

У зв'язку з залишенням без змін судових рішень про стягнення податкового боргу в сумі 19613,92 грн., в цій частині підлягають поновленню виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 року, зупинене ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.07.2014 року.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Теплокомуненерго» задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 року у справі № 809/180/13-а (876/6599/13) в частині задоволення позову про стягнення з Державного підприємства «Теплокомуненерго» в дохід державного бюджету податковий борг в сумі 57 349,66 грн. скасувати.

В цій частині позовну заяву залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 року у справі № 809/180/13-а (876/6599/13) залишити без змін.

Поновити виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2014 року у справі № 809/180/13-а(876/6599/13) в частині стягнення податкового боргу в сумі 19613,92 грн.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів з моменту надсилання її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді І. Я. Олендер

І. В. Приходько