Справа № 817/3951/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3951/14

11 березня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О., при секретарі судового засідання Цвіркун О.О., за участю

представника позивача - Челяди О.І.,

представника відповідача Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області - Шелестюк Т.Ф.,

представника відповідача Головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольги Василівни - не з'явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_6,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства-фірми "АБРИС"

до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області, Головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольги Василівни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство-фірма "Абрис" з позовом до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області, Головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольги Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради про (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог):

про визнання підстав для відмови у погодженні розроблених проектів землеустрою, які викладені у висновках Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області від 26.08.2014 року №03-1078 та від 17.10.2014 року №03-1357 про відмову в погодженні проекту землеустрою незаконними (протиправними);

про визнання дій головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольги Василівни, що полягали у підготовці висновків від 26.08.2014 року №03-1078 та від 17.10.2014 року №03-1357 про відмову в погодженні проекту землеустрою незаконними (протиправними);

про зобов'язання Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою надати свій висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр.ОСОБА_6 для індивідуального садівництва код 01.05 в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ППФ "Абрис" згідно з укладеним договором ним було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 та подано його з дотриманням усіх вимог закону на погодження в Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області. Однак, на думку позивача відмова у погодженні розробленого проекту землеустрою є незаконною та такою, що суперечить чинному законодавству. Так, зазначає, що у висновках відповідача немає посилання не невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а тому такі дії порушують законні права та інтереси розробника документації із землеустрою та замовника даної документації.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач - Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області подав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнає, та зазначає, що позивачем недотримані вимоги Земельного кодексу України при поданні Приватним підприємством-фірми "Абрис" документів щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр.ОСОБА_6 для індивідуального садівництва код 01.05 в АДРЕСА_1, атому підстави для погодження проекту землеустрою були вістуні, про що позивачу та гр.ОСОБА_6 надіслано вмотивовану відповідь.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Відповідач - головний спеціаліст відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольга Василівна під час засідання пояснила суду що при прийнятті рішення щодо відмови у погодженні проекту землеустрою виконувала свої посадові обов'язки діяла у межах та компетенції наданої її законом, а тому підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання її дій незаконними відсутні. Просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_6 пояснила суду, що звернулась до позивача для вирішення питання щодо відведення їй земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва код 01.05 в АДРЕСА_1, однак, по якимось незрозумілим їй причинам відповідачами було відмовлено, а тому вона підтримує позовні вимоги Приватного підприємства-фірми "Абрис" та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приватним підприємством-фірми "Абрис" згідно договору від 21.04.2014 року №45-2014-04-Г розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_6 для індивідуального садівництва код 01.05 в АДРЕСА_1.

В серпні 2014 року позивач, як розробник проекту звернувся до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області з проханням погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр.ОСОБА_6 для індивідуального садівництва код 01.05 в АДРЕСА_1 (лист від 06.08.2014 року №367).

26.08.2014 року Управлінням Держземагенства у м. Рівному Рівненської області надіслано на адресу позивача надіслано висновок №03-1078 про відмову у погодженні проекту землеустрою, які мотивуються тим, що гр.ОСОБА_6 при поданні клопотання до Рівненської міської ради стосовно надання згоди на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок недотримані вимоги ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, зокрема, у місячний термін не додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, а тому Рівненською міською радою по суті не було можливо розглянути дане клопотання по суті та враховуючи викладене відповідач відмовив у погодженні вищезазначеного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В жовтні 2014 року Приватне підприємство-фірма "Абрис" звернулось до Управлінням Держземагенства у м. Рівному Рівненської області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр.ОСОБА_6 для індивідуального садівництва код 01.05 в АДРЕСА_1 (лист від 06.08.2014 року №367).

17.10.2014 року Управлінням Держземагенства у м. Рівному Рівненської області надіслано на адресу позивача надіслано висновок №03-1357 про відмову у погодженні проекту землеустрою, які мотивуються тим, що при розробленні проекту землеустрою не вірно оформлений кадастровий план земельної ділянки, не дотримані вимоги п.б ч.2 ст.198 Земельного кодексу України, а саме: відсутнє погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (землекористувачами) по суміжності від Д до Е та від Є до А; Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання розроблений не належним чином та не відповідає Акту приймання-передачі межових знаків на зберігання як додатку 2 до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 за №376, зокрема відсутнє погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (землекористувачами) по суміжності від Д до Е, від Є до А.

Не погоджуючись з прийнятими висновками позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

В силу вимог частини другої статті 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року №858 (далі - №858) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно з частиною третьою статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, визначеному статтею 186-1 цього Кодексу.

Зокрема, частина перша статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

При цьому, Указом Президента України від 08.04.2011 року №445/2011 встановлено, що центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, є Державне агентство земельних ресурсів України.

Відповідно до частини четвертої статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною п'ятою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що органи, зазначені в частині першій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів України розглядають проекти землеустрою на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства, положенням документації із землеустрою та містобудівній документації, за наслідками чого надають свої висновки або про погодження проекту, або про відмову у такому погодженні в разі наявності обґрунтованих підстав, встановлених частинами 5-6 статті 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини сьомої статті 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частині першій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою згідно статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Як вбачається зі змісту висновків про відмову в погодженні проекту землеустрою, останні ґрунтуються на порушенні ОСОБА_6 вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, у зв'язку з чим клопотання замовника Рівненською міською радою по суті не було розглянуте.

Суд звертає увагу, що відповідно до Земельного кодексу України і Закону України "Про місце самоврядування в Україні" вирішення питань щодо передачі земель комунальної власності у власність чи користування, оренду громадянам та юридичним особам є виключним правом міської ради, як суб'єкта права власності на землю.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280) міські ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом тридцять четвертим частини першої статті 26 цього Закону встановлено виключну компетенцію міських рад у вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Дана норма закону є одним із способів забезпечення провідної ролі міських рад як органів місцевого самоврядування, які покликані представляти відповідні територіальні громади та здійснювати від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

В силу вимог статті 12 Земельного кодексу України до повноважень міської ради відносяться розпорядження землям територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб або надання земельних ділянок комунальної власності у користування.

У відповідності до статей 81-83,92,93 Земельного кодексу України землекористування користуються земельними ділянками на праві власності, оренди, постійного чи тимчасового користування.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною п'ятою статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

В свою чергу, частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Судом встановлено, що рішенням Рівненської міської ради від 26.04.2012 року за №1899, керуючись Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та на виконання доручення Кабінету Міністрів України від 03.02.2012 року за №4959/0/1-12, Рівненською міською радою утворено відділ "Центр надання адміністративних послуг Рівненської міської ради".

На виконання даного рішення розпорядженням міського голови від 27.04.2012 року за №427-р затверджено реєстр адміністративних послуг, що надаються виконавчими органами Рівненської міської ради, серед яких, зокрема, "Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність громадянам із земель комунальної власності".

З метою забезпечення ефективної реалізації генерального плану міста Рівного, раціонального використання території, урахування законних інтересів та прав власників (співвласників) житлових будинків, суміжних землевласників (землекористувачів), враховуючи досвід інших міських рад 13.08.2013 року міським головою Хомком В.Є. затверджено Інформаційну картку адміністративної послуги "Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність громадян із земель комунальної власності", якою визначено перелік документів, необхідних для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки.

Так, згідно з Інформаційною карткою адміністративної послуги "Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність громадян із земель комунальної власності", заявник, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності, подає:

1.Заяву.

2.Графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погоджені Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради (план земельної ділянки згідно з ст.1 Закону України "Про землеустрій").

3.Погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Матеріали справи свідчать, що в лютому 2014 року гр. ОСОБА_6 звернулася до Рівненської міської ради з заявою 26.02.2014 року вх.№О-171/4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0487 га безоплатно у власність для індивідуального садівництва в АДРЕСА_1.

Як вбачається зі змісту даної заяви, ОСОБА_6 до вказаної заяви додала графічні матеріали з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Однак, як стверджував в судовому засіданні представник Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області та представник Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, фактично графічних матеріалів гр. ОСОБА_6 додано до заяви не було. А відтак, 03.03.2014 року начальником Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради на адресу ОСОБА_6 була надіслана відповідь на звернення №01-11/63/4, в якій зазначено, що оскільки гр. ОСОБА_6 не було надано в управління земельних відносин документів, необхідних для розгляду питання про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а саме: графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погоджених Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради (план земельної ділянки згідно з ст.1 Закону України "Про землеустрій") та погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебувають у користуванні інших осіб), заяву ОСОБА_6 розглянути неможливо (а.с.9).

Під час розгляду та вирішення справи ані позивач ані гр. ОСОБА_6 не довели суду доказів фактичного додавання графічних матеріалів до заяви та недодали доказів, які б спростували твердження відповідача та представника Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відсутності таких графічних матеріалів.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки клопотання ОСОБА_6 не відповідало вимогам ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, а саме: до неї не було надано документів, передбачених Інформаційною карткою адміністративної послуг "Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність громадянам із земель комунальної власності", у зв'язку з чим Рівненською міською радою не приймалося рішення про надання гр. ОСОБА_6 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, то правових підстав для винесення позитивного висновку про погодження проекту землеустрою в Управління Держземагентства у м.Рівному Рівненської області не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Управлінням Держземагентства у м.Рівному Рівненської області правомірно було відмовлено у погоджені проекту землеустрою на підставі ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, відповідно до висновку від 26.08.2014 року №03-1078.

З приводу винесення спірного висновку про відмову у погодженні проекту землеустрою від 17.10.2014 року №03-1357, то судом встановлено та враховано наступне.

Підставами для відмови, що покладені в основу висновку від 17.10.2014 №03-1357, стали відсутність у проекті землеустрою погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, що є недотриманням вимог п. "б" ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва код 01.05 гр. ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1, містив акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 28.04.2014 року, в яких відсутнє погодження меж цих земельних ділянок із суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до частини першої, пункту "б" частини другої статті 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають в себе, в тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, що затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686 (надалі - Інструкція), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

В свою чергу, додатком №2 до Інструкції встановлено форму акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, яка передбачає присутність власників/користувачів суміжних земельних ділянок під час його складення та надання ними відповідного погодження.

Таким чином, твердження Управління Держземагенства у м.Рівному Рівненської області щодо недотримання позивачем вимог пункту "б" частини 2 статті 198 Земельного кодексу України, яке полягало у відсутності у проекті землеустрою погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, є обґрунтованими та знаходять своє підтвердження дослідженими судом доказами, зокрема, як встановлено судом, позивачем не було погоджено межі земельної ділянки із суміжними власниками (землекористувачами) по суміжності від Д до Е (землі гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_10) та від Є до А (землі гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_10).

При цьому суд зазначає що, як встановлено судом та підтвердив під час засідання представник Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області форма акту погодження меж земельної ділянки не розроблена, але вимога щодо погодження меж земельної ділянки передбачена законом і повинна дотримуватись, а тому всі розробники подають саме акт прийомки-передачі межових знаків в якому і робляться відповідні відмітки про погодження меж земельних ділянок.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сукупність встановлених в ході судового розгляду справи фактичних обставин дає суду підстави для висновку, що відповідач 1, приймаючи висновки про відмову у погодженні проектів землеустрою №03-1078 від 26.08.2014 року та №03-1357 від 17.10.2014 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольги Василівни, що полягали у підготовці висновків про відмову в погодженні проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Судом встановлено, що головний спеціаліст відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області Івчик Ольга Василівна при складанні зазначеного висновку не діяла як суб'єкт владних повноважень, який наділений функціями щодо прийняття рішення щодо відмови у погодженні проекту землеустрою, а виконувала свої посадові обов'язки відповідно до посадової інструкції головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель та положення про Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області, та від імені Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області, який, в свою чергу, і виступає у спірних правовідносинах суб'єктом владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог Приватного підприємства-фірми "Абрис" про зобов'язання Управління протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою надати свій висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр.ОСОБА_6 для індивідуального садівництва код 01.05 в АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, слідує, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Суд наголошує, що суд не може втручатись в діяльність суб'єкта владних повноважень та підміняти його в частині реалізації ним власних повноважень, в тому числі шляхом прийняття замість рішення, що оскаржується, іншого рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 05.12.2006 року по справі №21-527во06, та є обов'язковою для врахування в силу вимог частини першої статті 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, вказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, так як погодження проектів землеустрою належить до дискреційних повноважень Управління Держземагентства у м. Рівному Рівненської області, що унеможливлює їх здійснення судом, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, відповідачами доведено перед судом правомірність вчинених дій, а позовні вимоги Приватного підприємства-фірми "Абрис" є необґрунтовані, безпідставні, такі, що спростовуються матеріалами справи, а тому не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 17 березня 2015 року.