Справа № 816/650/15-а
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/650/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Христич О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ткаченка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області про визнання дії працівника ВДАІ з обслуговування м. Полтави Такченко А.А. під час вилучення посвідчення водія 25 жовтня 2014 року неправомірними та зобов'язання Управління Державтоінспекції УМВС України в Полтавській області вчинити дії щодо повернення вилученого посвідчення водія.

11 березня 2015 року до суду надійшла заява від позивача про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати дії співробітників адміністративної практики відділу ДАІ з обслуговування м. Полтави неправомірними.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 серпня 2014 року у м. Кіровограді співробітниками ДАІ на нього складено протокол за порушення правил дорожнього руху, на підставі якого було вилучено посвідчення водія. 25 жовтня 2014 року намагався отримати своє посвідчення водія у відділі ДАІ з обслуговування м. Полтави, але інспектор адміністративної практики оформила протокол про вилучення його посвідчення на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2004 року.

Вважає рішення співробітників адміністративної практики ДАІ з обслуговування м. Полтави неправомірними, оскільки він не ухилявся від здачі посвідчення водія та не мав на меті такого умислу, натомість зазначає, що з моменту винесення рішення Октябрським судом м. Полтави у 2014 році, періодично проходив технічних огляд транспортного засобу, на нього неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки про існування постанови суду про позбавлення його права керування транспортними засобами йому не було відомо, він не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а дізнався про це лише 25 жовтня 2014 від працівників ДАІ. Також, позивач вважає, що працівниками адміністративної практики відділу ДАІ з обслуговування м. Полтави не було зроблено жодних зусиль щодо виконання у трьох місячний термін постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2004 року, що передбачено статтею 303 КУпАП. Позивач просить суд задовольнити позов, визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо повернення йому посвідчення на право керування транспортним засобом.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити повністю. В своїх письмових запереченнях посилався на те, що враховуючи відсутність факту добровільної здачі водійського посвідчення ОСОБА_1, позивач автоматично перейшов до списку тих осіб, які навмисно ухиляються від виконання постанови суду . Тому позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) 02 липня 2005 року отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.22).

Рішенням Октябрського районного суду від 19 березня 2004 року ОСОБА_1 позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки (а.с.63).

В ході судового розгляду , встановлено, що 11 серпня 2014 року співробітниками ДАІ м. Кіровограду у позивача було вилучено посвідчення водія за порушення правил дорожнього руху за частиною 4 статті 122 КУпАП, а замість нього виданий тимчасовий дозвіл на право користування.

30 вересня 2014 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави с ОСОБА_1. стягнуто штраф у розмірі 680 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП (а.с.16).

25 жовтня 2014 року інспектором з адміністративної практики у присутності понятих оформлений протокол про вилучення посвідчення водія, у зв'язку із виконанням постанови Октябрського районного суду (а.с.65).

Позивач вважає протиправним вилучення посвідчення водія , звернувся до суду з вимогою його повернення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктами 1, 2 "Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ", затвердженого постановою КМУ від 14 квітня 1997 року № 341 (з наступними змінами та доповненнями), Державтоінспекція є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів МВС. До складу Державтоінспекції входять департамент Державтоінспекції МВС, управління (відділи) Державтоінспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем, спеціальний підрозділ дорожньо-патрульної служби особливого призначення при департаменті Державтоінспекції МВС, відділи (відділення) Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах, підрозділи дорожньо-патрульної служби та центри надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів.

Державтоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, декретами, постановами і розпорядженнями КМУ, цим Положенням, нормативними актами МВС. Як передбачено підпунктом 17 пункту 5 цього ж Положення, підрозділи Державтоінспекції мають права, передбачені Законами України "Про міліцію", "Про дорожній рух" та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність. Зокрема, працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право у випадках, передбачених законодавством, забезпечувати в установленому законодавством порядку заборону експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до вимог Закону України "Про дорожній рух" підставою для здійснення права на керування транспортним засобом є відповідне посвідчення.

Закон України "Про дорожній рух" передбачає позбавлення водія права на керування транспортним засобом внаслідок невиконання ним встановлених законодавством обов'язків щодо забезпечення безпечного руху, яке повинно провадитися до повного усунення причин, що перешкоджають водію безпечно керувати транспортним засобом, а в разі невиконання ним встановлених обов'язків - на строк, визначений чинним законодавством.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини 1 статті 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 317 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів внутрішніх справ, зазначеними у пунктах 2 і 3 частини другої статті 222 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 321 КУпАП, водії транспортних засобів, судноводії і особи, що порушили правила полювання, вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Відповідачем не надано до суду обґрунтованих доказів не звернення до виконання постанови Октябрського районного суду від 19 березня 2004 року, у строки визначені КУпАП при неодноразовому притягненні позивача до адміністративної відповідальності з 2004 року.

Суд звертає увагу, що відносно позивача не одноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення, що не заперечується позивачем та підтверджується матеріалами справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення складений 23 квітня 2009 року (а.с.11), 10 вересня 2009 року (а.с.12-13), 28 березня 2012 року (а.с.15,66), та в вересні 2012 року (а.с.67) та ін. Відповідно до зазначених протоколів про адміністративне правопорушення, до позивача застосовувалися заходи впливу у вигляді штрафів, докази сплати яких наявні в матеріалах справи (а.сю.29-31), але у ОСОБА_1 жодного разу не вилучалось посвідчення водія.

Що стосується рішення Октябрського районного суду від 19 березня 2004 року, на підставі якого у ОСОБА_1 вилучене посвідчення водія, то до суду не надано жодних доказів того, що позивач був присутнім в судовому засіданні 19 березня 2004 року під час розгляду складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. Жодні дані про належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також дані про направлення йому копії постанови про накладення на нього адміністративного стягнення в матеріалах справи відсутні. Також суд зазначає, що постанова суду не була звернута до виконання у встановлений законом строк, вона не виконувалась саме з вини працівників ДАІ, оскільки вони не вчинили жодних дій на її виконання та не повідомляли ОСОБА_1 про необхідність здачі посвідчення водія.

Отже, як було встановлено під час судового розгляду, хоча позивач і не був присутній при ухваленні постанови суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки, проте зазначена постанова ним не оспорюється. Про існування цієї постанови йому стало відомо лише 25 жовтня 2014 року, коли відповідач склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення та вилучив у нього посвідчення водія.

Так, як вбачається з положень частини 1 статті 321 КУпАП, при обчисленні строків позбавлення спеціального права, водії транспортних засобів вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. У випадку, якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа. Тобто, вилучення посвідчення водія поза межами визначеного у постанові суду строку можливе лише у тому разі, якщо позбавлена права керування особа ухиляється від здачі документа, що посвідчує це право.

Однак, жодних доказів належних та допустимих доказів того, що позивач був присутній під час розгляду складеного відносно нього адміністративного протоколу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 130 КУпАП, що він був обізнаний про винесення відносно нього постанови про позбавлення його права керування транспортними засобами, що позивач ухилявся від виконання винесеної судом постанови та від здачі посвідчення водія, відповідачем суду не надано. Відсутні й такі докази і в матеріалах справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не ухилявся від здачі посвідчення водія, оскільки не знав про позбавлення його спеціального права, а тому дії відповідача щодо вилучення тимчасового дозволу на керування транспортним засобом не можна визнати законними та такими, що відповідають чинному законодавству, і встановлені в ході судового розгляду докази у своїй сукупності повністю це підтверджують. Доказів, які спростовують це, відповідачем не надано, тому суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1); в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС Українки якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії працівників Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області по вилученню посвідчення водія у ОСОБА_1, що мали місце 25 жовтня 2014 року.

Зобов'язати Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області повернути ОСОБА_1 вилучене посвідчення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 30 березня 2015 року.

Суддя С.О. Удовіченко