Справа № 826/5714/14
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2015р. м. Київ К/800/63199/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Загороднього А.Ф.,

секретаря - Бруя О.Д.,

за участю представника позивача - Бахмут Л.М., Гарної О.А.,

представника відповідача - Терещенка Ю.М.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 826/5714/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Центр" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Центр" (далі - ПАТ "КБ "Центр") звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень від 31 січня 2014 року № та від 03 квітня 2014 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року позов задоволено.

В касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважає касаційну скаргу відповідача необґрунтованою, а тому просить залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, присутніх у судовому засіданні, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач направив на адресу ПАТ "КБ "Центр" письмовий запит від 02 жовтня 2013 №5423/10/26-50-22-02-14 про надання письмових пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин з ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" за період з 01 жовтня 2010 року по 30 червня 2013 року.

На зазначений запит, листом від 16 жовтня 2013 року № 048/13-БТ, позивач надав пояснення, а також копії первинних документів щодо взаємовідносин з ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" за указаний період.

На підставі наказу ДПІ від 24 грудня 2013 року № 1873 та направлення на перевірку від 24 грудня 2013 року №3432/22-02 згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), посадовою особою відповідача, проведена виїзна позапланова перевірка ПАТ "КБ "Центр" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПрАТ "СК "Прогрес-фонд", за результатами якої складено акт від 17 січня 2014 року №11/1-26-50-22-02-37119553 (далі - Акт).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем: підпункту 5.4.6 пункту 5.4 та пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибитку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР та підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України, що призвело до: завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного періоду всього у сумі 1 057 419,00 грн., у тому числі за ІІ квартал 2011 року у сумі 491 701,00 грн. та за ІІ - ІІІ квартал 2011 року в сумі 1 057 419,00 грн.; заниження податку на прибуток всього у сумі 307 277,00 грн. в тому числі по періодах: за ІІ-IV квартал 2011 року у сумі 281 447,00 грн., І квартал 2012 рок у сумі 20 664,00 грн., за півріччя 2012 року у сумі 25 830,00 грн., за три квартали 2012 року у сумі 25 830,00 грн., за 2012 рік у сумі 25 830,00 грн.

На підставі вищенаведеного Акту відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення від 31 січня 2014 року: форми «Р» №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 313 735,00 грн., в тому числі за основним платежем - 307 277,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6 458,00 грн.; форми «П» №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 057 419,00 грн.

Позивач не погодився з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 27 березня 2014 року №2841/10/26-15-10-06-15 Головне управління Міндоходів у місті Києві скаргу ПАТ "КБ "Центр" задовольнило частково: залишило без змін податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2014 року №, скасувало податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2014 року № в частині винесеної форми «П» та зобов'язало відповідача винести податкове повідомлення-рішення форми «П» про зменшення від'ємного значення податку на прибуток, передбачене Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 листопада 2012 року №1236.

На виконання зазначеного рішення відповідач виніс податкове повідомлення-рішення форми «П» від 03 квітня 2014 року №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податок на прибуток у розмірі 1 057 419,00 грн.

07 квітня 2014 року позивач оскаржив результати розгляду первинної скарги до Міністерства доходів і зборів України, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 18 квітня 2014 року №7130/6/999000115, яким податкові повідомлення-рішення від 31 січня 2014 року № та №, з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у місті Києві від 27 березня 2014 №2841/10/26-15-10-06-15, залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Скарга позивача від 15 квітня 2014 року на податкове повідомлення-рішення від 03 квітня 2014 року № залишена без розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-ХІV податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між позивачем та ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" 04 травня 2011 року укладено Генеральний договір добровільного страхування майна №0504/03-320 та Генеральний договір добровільного страхування кредитів №0504/03-315, за умовами яких ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" зобов'язується за обумовлену плату (страховий платіж, страхову премію) при настанні передбаченої договором страхової події (страхового випадку) відшкодувати Страхувальнику (позивачу) завдані внаслідок цієї події збитки (виплатити страхове відшкодування) в межах визначеної договором страхування страхової суми. До зазначених договорів були укладені додаткові угоди, яким сторони визначали умови страхування (страхові суми, страхові платежі, строки страхування тощо).

З метою підтвердження реальності спірних господарських відносин позивач надав копії таких первинних документів: акти виконаних робіт, довідки про залишки та обороти готівкових коштів та інших цінностей в касі позивача, реєстри заборгованості позичальників по кредитам, копії платіжних доручень.

Судами встановлено, що зазначена первинна документація оформлена відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та дає можливість встановити реальний характер господарських відносин між ПАТ "КБ "Центр" та ПрАТ "СК "Прогрес-фонд".

Разом з тим одним з основних доводів контролюючого органу при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є визнання нікчемними господарських операцій між позивачем та його контрагентом відповідно до статті 215, частини п'ятої статті 203 ЦК України, оскільки, на думку податкового органу, вказані правочини не утворюють реального настання правових наслідків і в силу статті 216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

При цьому, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що доводи відповідача про нікчемність угод, укладених між позивачем та ПрАТ "СК "Прогрес-фонд", судами попередніх інстанцій правомірно не прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такого факту, зокрема, того, що договори, які укладені від імені останнього були визнані в судовому порядку недійсними.

Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що податковий орган на підтвердження правомірності винесення спірного податкового - повідомлення рішення посилається на акт планової виїзної перевірки ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2012 року від 19 липня 2013 року №445/2250/30303336, згідно з яким встановлено, що ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" укладало договори страхування з метою проведення транзитних фінансових операцій з страховими компаніями, які задіяні у схемах мінімізації податкових зобов'язань та не забезпечують реальний захист прийнятих ризиків. На підставі зазначеного акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 вересня 2013 року №, яке ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" оскаржило в судовому порядку.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2013 року №826/18310/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року позов ПрАТ "СК "Прогрес-фонд", задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18 вересня 2013 року №. При прийнятті вказаних рішень, судами була досліджена реальність вчинених ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" правочинів з його контрагентами та встановлена їх реальність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком судів першої та апеляційної інстанції стосовно відсутності у відповідача підстав для донарахування позивачу суми податку на прибуток та зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки встановлено реальність господарських відносин позивача з ПрАТ "СК "Прогрес-фонд" за спірні періоди, яка підтверджуються необхідною первинною документацією, оформленою у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 826/5714/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: