Справа № 817/3267/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3267/14

02 лютого 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень:

від 08.05.2014 року №, згідно з яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 162,60 грн. за платежем "Податок на додану вартість";

від 08.05.2014 року №, згідно з яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 845,90 грн. за платежем "Податок на додану вартість".

Ухвалою суду від 04.11.2014 року суд здійснив процесуальне правонаступництво та замінив відповідача - Державну податкову інспекцію у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби на Державну податкову інспекцію у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

Згідно з оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями до позивача застосовано штрафні санкції за порушення граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання по податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з акта перевірки не вбачається спосіб вирахування податковим органом строку затримки сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість та порядок визначення зобов'язань платника. Виходячи з принципу правомірності рішення платника податку позивач стверджує про необґрунтованість висновків податкового органу та безпідставність застосування штрафних санкцій за порушення термінів сплати податкових зобов'язань, тому просить суд позов задовольнити та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

Відповідач подав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, у яких зазначив, що перевіркою своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання до бюджету встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем суми узгодженого грошового зобов'язання по податку на додану вартість за відповідні періоди з простороченням сплати до та понад 30 календарних днів. Оскільки платники податку зобов'язані вчасно декларувати та сплачувати суми податкових платежів, порушення встановлених законом строків сплати податкових зобов'язань має наслідком відповідальність у вигляді застосування штрафних санкцій до платника-порушника. З таких підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою від 02.02.2015 року суд постановив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що перевіркою своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 податковим органом виявлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57, статті 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, що виявилось у порушенні термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість, що відображено у акті від 08.05.2014 року №61.

Як вбачається із даного акта перевірки:

- за період затримки 20.05.2013 року - 02.01.2013 року на 139 днів сплати податкового зобов'язання у сумі 100,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 30.03.2010 року № визначено суму штрафу у розмірі 20%, яка складає 20 грн.;

- за період затримки 18.12.2012 року - 26.10.2012 року на 54 дні сплати податкового зобов'язання у сумі 300,00 грн. згідно рішення господарського апеляційного суду від 12.09.2012 року 2а/1770/18 визначено суму штрафу у розмірі 20%, яка складає 60 грн.;

- за період затримки 21.11.2012 року - 09.10.2012 року на 44 дні сплати податкового зобов'язання у сумі 413,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 30.03.2010 року № визначено суму штрафу у розмірі 20%, яка складає 82,60 грн.;

- за період затримки 18.01.2013 року - 02.01.2013 року на 17 днів сплати податкового зобов'язання у сумі 177,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 30.03.2010 року № визначено суму штрафу у розмірі 10%, яка складає 17,70 грн.;

- за період затримки 03.01.2013 року - 02.01.2013 року на 27 дні сплати податкового зобов'язання у сумі 8282,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 30.03.2010 року № визначено суму штрафу у розмірі 10%, яка складає 828,20 грн.

Таким чином, за результатами перевірки позивача Державною податковою інспекцією у м. Рівному прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 08.05.2014 року №, згідно з яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 162,60 грн. за платежем "Податок на додану вартість";

від 08.05.2014 року №, згідно з яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 845,90 грн. за платежем "Податок на додану вартість".

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулась до суду.

Як вбачається з картки особового рахунку платника за платежем 14010100 (Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)):

- 21.11.2012 року податковим органом зараховано сплату 413 грн. на підставі платіжного доручення від 21.11.2012 року №526 в рахунок зменшення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №;

- 18.12.2012 року зараховано сплату 300 грн. на підставі платіжного доручення від 18.12.2012 року №542 згідно рішення господарського/апеляційного суду №2а/1770/18 в рахунок зменшення податкового боргу;

- 03.01.2013 року зараховано сплату 8282 грн. на підставі платіжного доручення від 03.01.2013 року №556 в рахунок зменшення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №;

- 18.01.2013 року зараховано сплату 177 грн. на підставі платіжного доручення від 18.01.2013 року №562 в рахунок зменшення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №;

- 20.05.2013 року зараховано сплату 100 грн. на підставі платіжного доручення від 20.05.2013 року №578 в рахунок зменшення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №.

Разом з тим, як свідчать обставини справи, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.11.2012 року у справі №2а/1770/3975/2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 року, суб`єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 в позові до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2010р. №/0, №/0 - відмовлено повністю.

Таким чином, вирішення спору у даній справі залежить від правильності визначення податковим органом строку затримки сплати узгодженого грошового зобов'язання по податку на додану вартість та вірності визначення суми штрафної санкції в залежності від терміну затримки, чим обумовлено правомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

За для повного з'ясування та перевірки порядку застосування до позивача штрафних санкцій та способу визначення податковим органом термінів затримки сплати податкових зобов'язань, суд викликав у судове засідання перевіряючого ревізора-інспектора Самчук Л.В., якого зобов'язав надати суду письмове обґрунтування виявлених порушень по акту перевірки від 08.05.2014 року №61 ФОП ОСОБА_1, зокрема, щодо термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість із зазначенням дат узгодження відповідних грошових зобов'язань та підстав, а також повідомити про апеляційне узгодження податкових зобов'язань, по яких порушені строки сплати та винесені оспорювані у справі податкові повідомлення-рішення, та додати копії відповідних рішень податкового органу (за наявності).

Проте, у ході судового розгляду ревізор-інспектор Самчук Л.В. не змогла надати достеменне та ґрунтовне пояснення суду щодо дат початку перебігу визначених у акті перевірки позивача термінів затримки сплати узгодженого грошового зобов'язання по податку на додану вартість, зазначивши лише, що відповідні терміни проведені по картці особового рахунку платника.

За таких обставин, судовий розгляд було відкладено та зобов'язано відповідача підготувати відповідну інформацію та надати суду у письмовому вигляді.

02.02.2015 року представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) письмові додаткові пояснення, у яких зазначив, що за результатом перевірки позивача у 2010 році винесене податкове повідомлення-рішення від 30.03.2010 року №№ про збільшення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 83928,0 грн., яке оскаржене позивачем у судовому порядку. При цьому відповідач спирається на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12.11.2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 року у справі №2а/1770/3975/2012, згідно яких оспорюване податкове повідомлення-рішення у даній справі визнано правомірним. Таким чином, як пояснив відповідач, по картці особового рахунку платника податку на додану вартість збільшилася недоїмка 08.10.2012 року, 25.10.2012 року, 30.12.2012 року. Тому, оскільки недоїмка з основного платежу в сумі, зокрема, 413,00 грн. була погашена платником 21.11.2012 року, тобто більше 30 календарних днів, відповідно у картці особового рахунку нарахована штрафна санкція 20% в сумі 82,60 грн.; 8282,00 грн. була погашена платником 03.01.2013 року, тобто менше 30 календарних днів, відповідно у картці особового рахунку нарахована штрафна санкція 10% в сумі 828,20 грн.; 177,00 грн. була погашена платником 18.01.2013 року, тобто менше 30 календарних днів, відповідно у картці особового рахунку нарахована штрафна санкція 10% в сумі 17,70 грн.; 100,00 грн. була погашена платником 20.05.2013 року, тобто більше 30 календарних днів, відповідно у картці особового рахунку нарахована штрафна санкція 20% в сумі 20,00 грн.; 300,00 грн. була погашена платником 18.12.2012 року, тобто більше 30 календарних днів, відповідно у картці особового рахунку нарахована штрафна санкція 20% в сумі 60,00 грн. На підставі виявлених порушень граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання по податку на додану вартість відповідачем винесені оспорювані податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій у загальній сумі 1008,50 грн.

У ході судового розгляду представник відповідача пояснив суду, що відповідні періоди порушення сплати відповідних податкових зобов'язань вираховувались по картці особового рахунку позивача на підставі внесених відомостей. Жодних інших пояснень та обґрунтування порядку та способу визначення податковим органом окремо узятого періоду порушення сплати податкового зобов'язання, а саме в частині визначення початку перебігу терміну затримки з посиланням на норми податкового закону, представники відповідача суду не навели.

Надаючи правової оцінки правовідносинам між сторонами суд зазначає наступне.

Оскільки штрафні санкції згідно зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями застосовані до позивача на підставі несвоєчасно сплаченого податкового зобов'язання по податку на додану вартість, що визначене податковим органом на підставі податкового повідомлення рішення від 30.03.2010 року №№, для визначення належного строку сплати такого податкового зобов'язання до застосування підлягає податковий закон, що діяв на момент виникнення у позивача обов'язку зі сплати податку, тобто Закон України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Пунктом 5.2. Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин та у редакції на момент їх виникнення) визначено порядок апеляційного узгодження податкового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 5.2.4 пункту 5.2. Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин та у редакції на момент їх виникнення) при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Згідно підпункту 5.3.1. пункту 5.3. цього ж Закону у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження. У випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження (підпункт 5.3.2 пункту 5.3).

Як слідує з пояснень представників відповідача у ході судового розгляду та доводів у письмових додаткових поясненнях суду (вх. №1673/15 від 02.02.2015 року) суми податкового боргу по податку на додану вартість виникли у різні дати утворення податкового боргу - 08.10.2012 року, 25.10.2012 року та 30.12.2012 року, хоча підставою нарахування відповідних сум податкових зобов'язань позивача по податку на додану вартість відповідач вказує податкове повідомлення-рішення від 30.03.2010 року №№, а також рішення господарського/апеляційного суду від 12.09.2012 року №2а/1770/18.

По тому, суд зазначає, що у ході судового розгляду відповідач не обґрунтував перед судом підстави виникнення податкового боргу позивача у відповідних сумах, з приводу несвоєчасності погашення якого відповідачем застосовано штрафні санкції у відповідних розмірах, у різні дати та одночасно на підставі одного податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.11.2012 року у справі №2а/1770/3975/2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013 року, суб`єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 в позові до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2010р. №/0, №/0 - відмовлено повністю.

За правилами частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Частиною п'ятою цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 12.11.2012 року у справі №2а/1770/3975/2012 набрала законної сили 17.01.2013 року, відтак, згідно підпункту 5.2.4 пункту 5.2. Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин та у редакції на момент їх виникнення), який кореспондується з положеннями пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-V, податкові зобов'язання позивача, визначені у податковому повідомленні-рішенні від 30.03.2010 року №№ набуло статусу узгодженого.

Проте, як вже зазначалось судом, відповідач не зміг надати ґрунтовні пояснення суду яким чином на підставі вказаного податкового повідомлення-рішення від 30.03.2010 року №№ та якого рішення господарського/апеляційного суду від 12.09.2012 року №2а/1770/18 у позивача виник податковий борг 08.10.2012 року, 25.10.2012 року та 30.12.2012 року, як не повідомили відповідних обставин і представники відповідача у ході судового розгляду. При цьому суд критично оцінює доводи відповідача про визначення відповідних періодів несвоєчасного погашення суми заборгованості у електронній картці платника, оскільки застосування штрафних санкцій до платника не може ґрунтуватись на електронних обчисленнях у автоматизованій системі, а повинно ґрунтуватись на нормах податкового закону.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів у ході судового розгляду правомірності визначення періоду прострочення сплати узгодженого податкового зобов'язання позивача, внаслідок чого застосування штрафних санкцій в залежності від тривалості такого періоду суд вважає неправомірним, тому спірні податкові повідомлення-рішення від 08.05.2014 року № та № підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

Поряд з обумовленим, постановою Кабінету Міністрів України №160 від 21.05.2014 року утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення. Також, постановою Кабінету Міністрів України №311 від 06.08.2014 року утворено, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком № 1 та реорганізовано шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби територіальні органи Міністерства доходів і зборів згідно з додатком №2. З названих додатків вбачається, що Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління Міндоходів реорганізована в Державну податкову інспекцію у м. Рівному Головного управління ДФС.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Так, 16.12.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Тому, суд допустив процесуальну заміну відповідача на його правонаступника - Державну податкову інспекцію у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 182,70 грн. підлягають присудженню з Державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 55, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області:

від 08.05.2014 року №, згідно з яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у сумі 162,60 грн. за платежем "Податок на додану вартість";

від 08.05.2014 року №, згідно з яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у сумі 845,90 грн. за платежем "Податок на додану вартість".

Присудити на користь позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.