Справа № 816/130/15-а
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 р.Справа № 816/130/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. по справі № 816/130/15-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Желдоргарант"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Желдоргарант", звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 січня 2015 року №000005202/9,, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 15 498 грн. 75 коп. (в т.ч., 12 399 грн. - основний платіж, 3099 грн. 75 коп. - штрафні (фінансові) санкції).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. по справі №816/130/15-а вимоги позивача були задоволені. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 06 січня 2015 року №/9.

Не погоджуючись з постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. по справі №816/130/15-а відповідач подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, вважає, що судом першої інстанції порушені норми пава.

Справа розглядається в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.196, п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши суддю - доповідача колегія суддів встановила, що підставою прийняття оскаржуваного повідомлення - рішення був акт перевірки позивача працівниками відповідача від 19 грудня 2014 року №2893/16-03-22-02-12/38252352, в якому зроблені висновки про порушення платником податків вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження податку на додану вартість в розмірі 12 399 грн., в т.ч., в липні 2014 року в розмірі 2924 грн., в серпні 2014 року в розмірі 1675 грн., у вересні 2014 року в розмірі 7800 грн.

Зазначені порушення, на думку відповідача, мали місце по господарським операціям позивача з ТОВ "Денекс Груп".

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи з наступного.

Позивачем на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Денекс Груп" ( ), у липні-вересні 2014 року зараховано до складу податкового кредиту суму ПДВ загалом в розмірі 12 399 грн /а.с. 33 - 17/.

Однак, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Желдоргарант" відповідач дійшов висновку про безпідставне віднесення вказаної суми податку до складу податкового кредиту, наслідком чого визначено заниження позивачем зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету загалом в розмірі 12 399 грн.

При цьому відповідач зазначив, що позивачем на перевірку не надано документи, що підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію, яка встановлює вимоги до його якості (сертифікати), що свідчить про відсутність фактичного отримання ТОВ "Желдоргарант" технічних частин для обладнання від ТОВ "Денекс Груп". Також відповідач посилався на висновки акта ДПІ у Печерському районі у м. Києві від 10.09.2014 №27818/26-55-22-09/38947518 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Денекс Груп" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.08.2014 по 31.08.2014" , згідно якого не підтверджено операції, що здійснені платником в серпні 2014 року, оскільки підприємство відсутнє за податковою адресою, стан підприємства "9" - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Має місце наявність в ланцюгах постачання ТОВ "Денекс Груп" підприємств з ознаками фіктивності.

В ході аналізу податкової звітності ТОВ "Денекс Груп" встановлено відсутність будь-якої інформації про складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, відсутність трудових ресурсів, сировини та матеріалів. Вказане, на думку контролюючого органу, свідчить про удаваність господарських операцій, за рахунок яких сформовано спірний податковий кредит, укладені угоди носять безтоварний характер, а сформований кредит від вказаного контрагента є недійсним. З-поміж іншого, контролюючий орган посилався на те, що відповідні видаткові накладні оформлені не належним чином, оскільки не містять інформації щодо осіб, які їх підписали.

Відповідач вважає, що постачальники ТОВ "Денекс Груп" не є імпортерами, та серед їх контрагентів також відсутні підприємства, котрі могли б поставити імпортний товар. Таким чином встановити походження товару не можливо. У виданих ТОВ "Денекс Груп" та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних встановлено невідповідність між фактом придбання товарів (сало свинне, дріт термічно оброблений, стільниця, хек) та фактом реалізації (інформаційно-консультативні послуги, БМР, редуктор), а саме номенклатура придбання на 100% не співпадає з номенклатурою реалізації. Викладені вище фактичні обставини, на думку а відповідача, свідчать про те, що ТОВ "Желдоргарант" неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суму в розмірі 12 399 грн. за липень - вересень 2014 року.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас, як визначено пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з ПДВ є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

Матеріали справи свідчать про те, що спірні відносини між позивачем та його контрагентом стосувалися придбання товарно-матеріальних цінностей на підставі відповідного договору поставки від 21 липня 2014 року №0721/14, за умовами якого ТОВ "Денекс Груп" (продавець) зобов'язувалось передати у власність, а ТОВ "Желдоргарант" (покупець) зобов'язувалось прийняти і оплатити продукцію в асортименті відповідно до умов договору. Номенклатура, кількість, ціна продукції, умови поставки, форма і порядок оплати визначаються сторонами у специфікації, що є невід'ємною частиною договору.

22 липня 2014 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду, якою прийняли рішення про внесення змін до Специфікації №1 до даного договору.

На виконання умов даного договору ТОВ "Денекс Груп" протягом липня-серпня 2014 року поставило ТОВ "Желдоргарант" запчастини в асортименті, згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних та рахунків-фактур (вентиль електрогідравлічний, шестерні, насос відкачувальний).

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг /пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України/.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту /абзац 1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України/.

На підтвердження факту поставки ТОВ "Денекс Груп" товарно-матеріальних цінностей позивачем до матеріалів справи приєднані копії податкових накладних: від 21липня 2014 року №99 /а.с. 35/, від 08 серпня 2014 року №5 .

Вказані податкові накладні позивачем відображено у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за липень-серпень 2014 року та на їх підставі, з - поміж іншого, сформовано податковий кредит звітного (податкового) періоду з ПДВ в розмірі 12 399 грн , що відображено у податкових деклараціях з ПДВ за липень-вересень 2014 року та додатках до податкових декларацій №5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" .

Ці накладні оформлені у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підтверджують факт придбання позивачем у ТОВ "Денекс Груп" товарів в асортименті, визначених у відповідних накладних, а тому є підставою для віднесення спірної суми ПДВ до складу податкового кредиту.

За змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У відповідності до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до приписів частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Приєднані до матеріалів справи копії накладних від 21 липня 2014 року /а.с. 37/, від 08 серпня 2014 року /а.с. 44/, оформлені у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704. А відтак, вказані документи є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Посилання відповідача на те, що у наданих для перевірки видаткових накладних відсутні дані щодо осіб (прізвище, посада), які їх підписали, не може бути визнано обґрунтованим, тому що ці обставини не є беззаперечним доказом нереальності оподаткованих господарських операцій, крім того зі вказаних документів можливо встановити ким, який товар і кому поставлявся. Інші зауваження щодо змісту та форми вказаних первинних документів бухгалтерського обліку відсутні.

Придбаний товар отримано директором ТОВ "Желдоргарант" ОСОБА_1, що підтверджено наявними у матеріалах справи копіями наказів про відрядження .

Транспортування товару здійснювалось позивачем орендованим транспортним засобом KIA CARENS д.н.з. НОМЕР_1 на підставі договору оренди транспортного засобу від 20 січня 2014 року , що підтверджено наявними у матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних від 21 липня 2014 року №ТН-0721/02, від 08 серпня 2014 року №ТН-0808/01 .

Придбаний товар оприбутковано та останній зберігався у приміщенні ТОВ "Желдоргарант", що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями технічного паспорту на громадський будинок, витягу з головної книги щодо обороту активів, обліку товарно-матеріальних цінностей за ІІІ квартал 2014 року та акта інвентаризаційної комісії /а.с.103- 117/.

Стосовно не надання до перевірки документів, що підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію, яка встановлює вимоги до його якості.

У розумінні статті 44 Податкового кодексу України, документи, що підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та вимогам якості (сертифікати, посвідчення якості) не є первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік та які можуть бути беззаперечними доказами реальності господарської операції.

До матеріалів справи приєднана копія сертифікату якості придбаної продукції /а.с. 33/, що спростовує доводи відповідача.

Оплату придбаних товарів позивачем проведено у повному обсязі на підставі виписаних ТОВ "Денекс Груп" рахунків-фактур шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок останнього у банку, що підтверджено копіями платіжних доручень №36 від 23 липня 2014 року, №37 від 28 липня 2014 року, №41 від 08 серпня 2014 року /а.с. 49, 50, 52/, актів звірки взаєморозрахунків між підприємствами /а.с. 51, 53,48/ та неспростовано представником відповідача в ході розгляду справи.

Отримані від ТОВ "Денекс Груп" товари позивач оприбуткував шляхом відображення факту надходження кожної партії товарів за даними бухгалтерського обліку /а.с. 103-113/.

Придбані товарно-матеріальні цінності ТОВ "Желдоргарант" оприбутковано на склад позивача.

Таким чином позивачем правомірно враховано при розрахунку податкового кредиту за липень-вересень 2014 року суму ПДВ загалом в розмірі 12 399 грн.

Стосовно посилання відповідача на те, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних номенклатура придбаних ТОВ "Денекс Груп" товарів не відповідає номенклатурі реалізації на адресу ТОВ "Желдоргарант", суд зазначає, що відповідно до положень абзацу 2 пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України у Єдиному реєстрі податкових накладних реєструються лише податкові накладні, сума податку на додану вартість в яких перевищує 10 тисяч гривень. Отже, вказаний реєстр не містить повного обсягу відомостей про придбані платником податків товарів і послуг, а тому не може бути беззаперечним доказом відсутності у ТОВ "Денекс Груп" поставлених позивачу товарів.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України, відповідно до якої підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Підставою для донарахування платнику податку грошових зобов'язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. по справі № 816/130/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Філатов Ю.М.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Бенедик А.П.