Справа № П/811/4408/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2015 року справа № П/811/4408/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

відповідача: Гладуняка В.М.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.11.2014 року, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 02.12.2014 року отримала податкового повідомлення-рішення № від 18.11.2014 року, яким до неї застосовано штрафні санкції в розмірі 17 000 грн. Позивач вважала оскаржуване рішення протиправним та прийнятого з порушенням норм чинного законодавства.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач у письмовому запереченні повідомив, що проти позову заперечує та вважає вимоги Позивача необґрунтованими. Зазначає, що в ході перевірки Позивача було виявлено порушення останнім норми Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995, № 481/95-ВР (надалі Закон № 481/95-ВР) та відповідно до абзацу 13, 15 ч. 2 ст. 17 якого до Позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2013 року на підставі наказу ГУ ДФС у Кіровоградській області від 05.11.2014 року №53 про проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання» та направлень №60 та №61 від 05.11.2014 року проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту тютюнових виробів» (а.с.8-11, 43).

Перед початком перевірки бармену кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» гр. ОСОБА_5 були представлені направлення на перевірку та вручено копію наказу від 05.11.2014 №53 „Про проведення фактичної перевірки». ОСОБА_5 ознайомившись з вказаними документами, повідомила, що вона працює - барменом у ФОП ОСОБА_1 підписи в направленнях відмовилося ставити, про що було складено відповідний акт відмови (а.с.42).

Перевіркою проведеною в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» розташованому на території Центрального Ринку в м. Кіровограді встановлено реалізацію горілки на розлив (100гр.х 2) за ціною 8,00 грн. за сто грам.

Так, перевіряючими встановлено, що на час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не мала.

За результатами перевірки було складено акт №10/2100/НОМЕР_1 від 06.11.2014 року (а.с.8-10, 23-25) та акт відмови від підпису (а.с.41).

Як вбачається з акту перевірки, Відповідачем було зафіксовано, зокрема порушення ч.12 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено Рішення про застосування фінансових санкцій № від 18.11.2014 року, відповідно до якого до Позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. (а.с.7).

Приписи ч.2 ст. 19 Конституції України закріплюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 81.3 статті 81 ПК України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Права податкового органу закріплено у ст. 20 ПК України.

Компетенція податкового органу щодо проведення перевірок платників податків та вчинення інших дій, які пов'язані з реалізацією наданих повноважень щодо контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів, визначена підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Компетенція податкового органу (як і будь-якого іншого органу) - це обсяг прав та обов'язків, які визначено законодавством, на вчинення тих чи інших дій (прийняття рішень), направлених на виконання цим органом функцій та завдань, які на нього покладено.

Суд також зазначає, що відповідно до ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані:

- дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами;

- забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій;

- забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень;

- не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій;

- коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності;

- не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи;

- надавати органам державної влади та органам місцевого самоврядування на їх письмовий запит відкриту податкову інформацію в порядку, встановленому законом.

Загальні умови притягнення до фінансової відповідальності визначені в статті 112 Податкового кодексу України.

П. 112.1. Притягнення до фінансової відповідальності платників податків за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

З аналізу вищезазначеної норми суд зазначає, що платники податків, податкові агенти, та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі здійснення податкових правопорушень. Податковий кодекс містить норми про фінансову відповідальність платників податків, а також податкових агентів за вчинення конкретних правопорушень.

Так, зміст п. 112.1 полягає в тому, що посадові особи платників податків та податкових агентів (тобто працівники юридичних осіб), а також фізичні особи-платники податків за наявності відповідних підстав притягуються до адміністративної або кримінальної відповідальності за їх діяння, що призвели до податкового правопорушення, незалежно від притягнення чи не притягнення до фінансової відповідальності за це правопорушення відповідного платника податків чи податкового агента.

Суд враховує, що податковим законодавством може бути встановлено відповідальність безпосередньо не тільки за податкові правопорушення, але і за правопорушення, які так чи інакше стосуються норм законодавства про податки.

Досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено, що кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідно до договору оренди торгівельної площ №Ц120,14 від 01.01.2014 року перебувало в оренді ФОП ОСОБА_8 (а.с.60).

Тобто, на час проведення податковим органом фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, в приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» підприємницьку діяльність здійснював ФОП ОСОБА_8.

Виходячи з встановлених по справі дійсних обставин суд зазначає, що названа обставина означає відсутність діяння, вчинення якого є підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення податкового законодавства. Відсутність події податкового правопорушення виражається у відсутності самого факту протиправного в поведінці суб'єкта податкового права ФОП ОСОБА_1

З викладеного вбачається відсутність факту податкового делікту в діях позивача.

Податкове правопорушення є підставою юридичної відповідальності. Юридична відповідальність - специфічні правовідносини між державою і правопорушником внаслідок державно-правового примусу, що характеризуються засудженням протиправного діяння і суб'єкта правопорушення, покладанням на останнього обов'язку перетерпіти позбавлення і несприятливі наслідки особистого, майнового, організаційного характеру за скоєне правопорушення.

Відповідно до ст.111 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: 1) фінансова; 2) адміністративна; 3) кримінальна.

Частиною 2 статті 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Всупереч викладених законодавчих норм, не встановивши місце здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 та особу яка здійснює підприємницьку діяльність у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», податковим органом проведена перевірка за результатами якої сформовані помилкові висновки, щодо порушень позивачем Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Вказане свідчить про протиправність дій відповідача щодо притягнення позивача до фінансової відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписом ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що а адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Підстав звільнення від доказування сторонами не заявлено, судом не встановлено. Надані позивачем докази та обґрунтування позову не доведені в судовому засіданні. Відповідачем доведено правомірність своїх дій, що стосуються предмету позову. Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними та дослідженими в судовому засіданні доказами. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 182,70 грн. підлягає присудженню з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2014 року.

3.Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 182,70 грн. зобов'язавши Державне казначейство України в Кіровоградській області стягнути 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18.03.2015р.

Суддя Р.В. Жук