Справа № 2а-14094/11/2070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2015р. м. Київ К/9991/33735/12

К/9991/34169/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційними скаргами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чугуївському районі Харківської області та управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чугуївському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чугуївському районі Харківської області на користь управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області витрати на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які отримали інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в Україні та території колишніх республік СРСР за період з 01.03.2011 року по 31.07.2011 року, в тому числі: суму витрат на виплату пенсії - в розмірі 1548,04грн, доставку пенсії в розмірі 1179,21 грн., на поховання - в розмірі 1500,00 грн., суму виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття - 85,57 грн. В іншій частині позовних вимог в задоволенні - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року, рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чугуївському районі Харківської області витрат на поховання в сумі 1500 грн. та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чугуївському районі Харківської області звернулось з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Також, на адресу Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, що з вересня 2010 р. по лютий 2011 р. між сторонами у справі підписано акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з лютого по серпень 2010 року. Відповідачем у період з 01.09.2010 р. по 28.02.2011 р. не прийнято до заліку витрати позивача в загальному розмірі 238578,08 грн., зокрема витрати на виплату пенсій в розмірі 3312,85 грн., на поховання в розмірі 1500,00 грн., цільової грошової допомоги в сумі 55,75 грн., щомісячної державної адресної допомоги в сумі 232230,46 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції вказав, що підлягають стягненню суми витрат на виплату пенсії по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, суми виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, однак не відшкодовується державна адресна допомога відсутності обов'язку у Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати по виплаті та доставці державної адресної допомоги, а також необґрунтованою є вимога щодо виплат на поховання, так як не встановлено причинного зв'язку смерті осіб, яким позивачем відшкодовано витрати на поховання з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

У статті 25 Закону № 16/98-ВР перелічені види соціальних послуг і матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Усі види страхування, крім медичного, включають в себе допомогу на поховання.

Так, зокрема, до пенсійного страхування входить допомога на поховання пенсіонерів; до страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням - допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання -допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статтею 21 Закону України № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( далі -Закон № 1105-XIV) визначено соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом . Так, у разі настання страхового випадку він у встановленому законом порядку повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Відповідно до частини 8 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками від повідних медичних закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону № 16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону № 1105-XIV убачається: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Оскільки, доказів на підтвердження причинного зв'язку смерті осіб, яким позивачем відшкодовано витрати на поховання з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я УПФУ не надало, то вірним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для відшкодування понесених витрат на поховання за рахунок Фонду.

Відповідно до ст. 3 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників СНД в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення по даній Угоді, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону № 1105 особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому, державна адресна допомога відсутня у переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом згідно із ст. 21 Закону № 1105-XIV та п. 4 Порядку відшкодування.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на її виплату.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують. Тому, підстав для задоволення касаційних скарг судова колегія не вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Чугуївському районі Харківської області та управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: