Справа № 2а/223/80/2012/0223
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/223/80/2012/0223

Головуючий у 1-й інстанції: Ліщишина М.Ю.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2012 року позивач звернувся до Тиврівського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої за 2011 рік допомоги на оздоровлення в сумі 4 920 грн. як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2012 року позов задоволено: визнано дії відповідача неправомірними; зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2012 року скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. До початку судового розгляду справи відповідач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі свого представника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А № 314656 та має право на пільги, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З довідки управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області встановлено, що допомога на оздоровлення за 2011 рік позивачу виплачена у розмірі 100 грн.

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ (у редакції підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005 року № 562 було установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, інвалідам I і II групи, 120 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 КАС України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005 року № 562.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Виходячи зі змісту даної норми, суд повинен надати оцінку та перевірити наявність чи відсутність підстав для застосування ч. 1 ст. 100 КАС України.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 16.01.2012 року, що підтверджується вхідним штемпелем Тиврівського районного суду Вінницької області.

Відповідно до адміністративного позову позивач просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену позивачу за 2011 рік допомогу на оздоровлення в сумі 4 920 грн. як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

З довідки управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області встановлено, що допомога на оздоровлення за 2011 рік виплачена позивачу 24.02.2011 року у розмірі 120 грн.

Зазначене також підтверджується інформацією, наданою відповідачем на виконання ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про перерахунок розміру допомоги на оздоровлення за 2011 рік подані позивачем з пропуском строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Виходячи із встановлених обставин, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову, не вирішивши попередньо процесуального питання щодо дотримання позивачами строку звернення до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Статтею 205 КАС України встановлено, що розглянувши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу в разі скасування судового рішення і залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

В силу ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, залишивши адміністративний позов без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року відстрочено управлінню праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції до закінчення апеляційного розгляду справи.

16 березня 2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшов лист управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області від 13.03.2015 року № 01-10/831, в якому відповідач вказує, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" органи праці та соціального захисту населення звільнені від сплати судового збору за подання позовів щодо призначення і виплати всіх видів державної соціальної допомоги, компенсації, виплат та доплат, установлених законодавством.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" органи праці та соціального захисту населення звільнені від сплати судового збору лише за подання позовів щодо призначення і виплати всіх видів державної соціальної допомоги, компенсації, виплат та доплат, установлених законодавством, а не апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції.

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та залишення адміністративного позову без розгляду, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.09.2012 року відсутні.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення допомоги на оздоровлення скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення допомоги на оздоровлення залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.