Справа № 2а-9802/09/2270
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2015р. м. Київ К/9991/67890/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Кошіля В.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011

у справі № 2а-9802/09/2270/4 (21747/10/9104)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС»

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «СКС» звернулося до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Хмельницькому від 09.07.2009 № 000219301/0/5227, від 29.07.2009 №000219301/1/5824, від 28.09.2009 № /2/7491 та від 16.11.2009 № /3/9215 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток у загальній сумі 23729 грн., в т.ч. 15819 грн. основного платежу та 7910 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2010 позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому від 09.07.2009 № 000219301/0/5227, від 29.07.2009 №000219301/1/5824, від 28.09.2009 № /2/7491 та від 16.11.2009 № /3/9215 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток у загальній сумі 15977 грн., в т.ч. 10651 грн. основного платежу та 5326 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено повністю.

ДПІ у м. Хмельницькому подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального права: п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, ст. 42 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 09.07.2009 № 000219301/0/5227 податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 23729 грн., в т.ч. 15819 грн. основного платежу та 7910 грн. штрафних (фінансових) санкцій, слугували висновки планової виїзної перевірки, викладені в акті від 19.06.2009 № 5756/23-4/21343394, про порушення вимог:

- п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що полягало в неправомірному включенні до складу валових витрат витрат за операціями з придбання у ПП ОСОБА_3 за договором від 01.01.2008 інформаційно-консультаційних послуг в сумі 20673 грн. В обґрунтування неправомірності формування позивачем валових витрат за такими операціями податковий орган вказує на те, що їх вчинення не підтверджено первинними документами та не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «СКС». При цьому виходить з відсутності первинних документів, які б підтверджували зворотнє;

- п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, що полягало у порушенні ведення податкового обліку приросту (убутку) балансової вартості товарів, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 10651 грн. На думку відповідача, транспортно-заготівельні витрати позивача за операціями з поставки нафтопродуктів ПМВКП «Лан», ТОВ «Татнафта-Укрнафтопродукт» і ТОВ «Альянс Хмельницький ТДНК» повинні бути включені позивачем до складу валових витрат та враховані при розрахунку приросту (убутку) запасів на початок та кінець звітного періоду.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат необхідно застосовувати положення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94 ВР (далі - Закон), якими регламентувався порядок визначення валових витрат на час виникнення спірних правовідносин та якого платник податків (покупець) зобов'язаний був дотримуватися.

За умови реального здійснення платником податків (покупцем) господарських операцій з придбання товару (робіт, послуг), які призвели до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, дотримання ним вказаних вимог закону, відсутні підстави для позбавлення платника податку права на валові витрати.

Відповідно до п. 5.1 ст.5 Закону № 334/94 ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.2.1 п. 5.2 Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Зі змісту абз. 3 ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України вбачається, що свобода підприємницької діяльності, у розумінні якої підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, є загальним принципом господарювання.

Судом апеляційної інстанції, з огляду на позицію податкового органу про придбання позивачем інформаційно-консультаційних послуг в сумі 20673 грн. поза межами господарської діяльності, досліджено питання щодо пов'язаності понесених витрат з господарською діяльністю позивача, в результаті чого суд встановив, що інформаційно-консультативні послуги замовлені позивачем у ПП «ОСОБА_3 з метою розширення своєї діяльності, видами якої є оптова та роздрібна торгівля паливом, організація перевезення вантажів, посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, інші види оптової торгівлі, діяльність барів. Господарські операції підтверджені первинними бухгалтерськими документами: договором, актом виконаних робіт, звітом про виконану роботу, інформаційною довідкою, а також розрахунковими документами. Такі докази оцінені судом апеляційної інстанції як такі, що є достатніми для визначення характеру, виду, обсягу наданих послуг.

Відповідно до п. 5.9. ст. 5 Закону № 334/94-ВР платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Таким чином, у розрахунку приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), запасів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, враховуються лише ті запаси, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат, тобто ті, які відповідають визначенню, наведеному у п. 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, та які підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції на підставі первинних документів (копій договорів поставки нафтопродуктів, товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт), поставки позивачу нафтопродуктів контрагентами - ТОВ «Татнафта-Укрнафтопродукт», ТОВ «Альянс Хмельницький ТДНК» і ПМВКП «Лан» здійснено за їх власний рахунок та власними транспортними засобами. Таким чином, у позивача були відсутні підстави для врахування таких витрат у розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанцій дійшов висновку про правильність висновків суду апеляційної інстанції про протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень. Підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді В.В. Кошіль

Ю.І. Цвіркун