Справа № 702/1517/14-а
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/1517/14-а
Провадження № 2-а/702/2/15
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді: Мазай Н. В.,

при секретарях : Ясінській О.А., Подолянюк О.А.

з участю позивача: ОСОБА_1

представники відповідача: не з"явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Київській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення посилаючись на те, що 28.11.2014 року з відділу ДВС Монастирищенського РУЮ, на його адресу, надійшов лист з попередженням про наявності боргу в сумі 1536 грн., згідно виконавчого документа №ПС1 №392999 від 03.06.2014 року виданого ВДАІ. При спілкуванні з начальником відділу ДВС Монастирищенського РУЮ було з'ясовано, що відносно нього виконавчою службою відкрито виконавче провадження про стягнення штрафу на користь держави в сумі 1360 грн. за вчинення адміністративного правопорушення та рекомендовано звернутись у місцеве відділення ДАІ для з'ясування всіх обставин. В Монастирищенському ВДАІ він отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення від 07.05.2014 року за ч.2 ст. 121 КУпАП. Оскільки в нього не було відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, то він вимушений був копію її отримати у виконавчій службі лише 02.12.2014 року. Ознайомившись зі змістом протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, вважає прийняте рішення відносно нього незаконним, необгрунтованим і таким, що не породжує юридичних наслідків виходячи з наступного. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2№091105 від 07.05.2014 року старшим ІВДАІ Києво-Святошинського району п-го УДАІ ст. лейтенантом міліції Дубчаком Сергієм Анатолійовичем відносно нього було складено протокол про те, що він 07.05.2014 року о 10 год. 25 хв. на М-05 а/д Київ-Одеса 78 км в бік м. Київ керував автобусом БАЗ д/н НОМЕР_1 Монастирище-Київ, який використовував на маршрутній основі, далі незрозуміло за текстом, момент перевірки були заблоковані, знову незрозуміло, двері, чим порушив вимоги п.31.4.7.г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.121 КУпАП. Разом з цим в протоколі зазначена дата розгляду адміністративної справи, а саме 03.06.2014 року о 9 год. у ВДАІ Монастирищенського району Черкаської області. Однак, в зазначену дату, розгляд адміністративної справи у ВДАІ Монастирищенського району, з невідомих йому причин не відбувся. Проте, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСІ №392999 тим же інспектором Дубчаком С.А. саме 03.06.2014 року в м. Боярка, без його участі, були розглянуті матеріали відносно нього, внаслідок чого визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. Оскільки, в протоколі чітко зазначено, що розгляд адміністративних матеріалів буде проводитися саме у ВДАІ Монастирищенського району 03.06.2014 року, а фактично такий розгляд відбувся в цей же день, але в м. Боярка, то має місце істотне порушення його прав на захист, що унеможливило йому будь-яким чином бути присутнім при даному розгляді. З описової частини протоколу вбачається, що він начебто порушив п.31.4.7.г ПДР, однак згідно описової частини постанови вбачається, що він вже порушив начебто два пункти цих Правил, зокрема - п.3.1; 4.7. Тому, за таких обставин є незрозумілим, який чи які порушення пунктів Правил він все таки допустив. Тобто, за таких обставин є невстановленою об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення. Оскільки як протокол так і постанова складалися однією і тією ж самою посадовою особою, то виникає запитання чому тексти в даних документах відображені різними почерками, що проглядається неозброєним оком, зокрема підписи посадової особи в даних документах істотно відрізняються між собою. Даний факт дає підстави вважати принаймні, що один із таких документів є сфальсифікованим. Відсутність в постанові належних відомостей про направлення її копії на його адресу вказує на факт позбавлення його права на оскарження зазначеної постанови, що також є суттєвим порушенням права на захист. Факт зазначення в протоколі осіб з числа свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідає дійсності, оскільки будь-яких осіб при складанні протоколу не було, а згодом невідомі йому особи за вказівкою працівника ВДАІ проставили свої підписи в протоколі. На підставі вище викладеного та враховуючи наявні, суттєві вище описані порушення і приймаючи до уваги, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст.121 КУпАП, інкримінований інспектором ВДАІ об'єктивно не доводиться, будь-яких фактичних даних, на основі яких можливо встановити наявність адміністративного правопорушення інспектором ВДАІ не здобуто, вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення № 392999 від 03.06.2014 року не може визнаватись законною і підлягає скасуванню. Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Однак, враховуючи, що вище зазначена постанова була винесена 03.06.2014 року, а фактично копію її він отримав лише 02.12.2014 року у ДВС Монастирищенського РУЮ, тому вважає, що причини пропуску строку оскарження постанови є поважними, а тому просить суд поновити строк оскарження. Просить суд постановити рішення, яким визнати дії інспектора ВДАІ Києво- Святошинського району УДАІ старшого лейтенанта міліції Дубчака С.А при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення № 392999 від 03.06.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 680 грн. та постанову протиправними і такими, що не породжують правових наслідків, скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю просить його задоволити та показав, що він дійсно 07.05.2014 року керував автобусом по маршруту Монастирище-Київ та був зупинений працівниками ДАЇ. Будь-яких несправностей в транспортному засобі, яким він керував не було. В автобусі, виробником передбачено можливість закриття дверей зі сторони салону і це передбачено заводом виробником. Двері заблоковані не були, працювали так як потрібно про, що він намагався пояснити працівнику ДАЇ та показати відповідно, що двері не заблоковані, але його слухати не захотіли, а відразу склали протокол.

Представники відповідача Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Київській області в судове засідання не з»явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

Згідно ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача суб»єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із копії постанови в справі про адміністратвине правопрушення серії ПС1 № 39299 від 03.06.2014 року вбачається, що ОСОБА_1, 07.05.2014 року о 10 год. 30 хв. На а/д Київ-Одеса керував автобусом БАЗ А 07923, державний номер НОМЕР_1 з технічними несправностями, чим порушив п. 3.1; 4.7 ПДР, в зв"язку з чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. ( а.с. 7 ). З тексту позовної заяви та самої постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 39299 від 03.06.2014 року, вбачається, що постанова винесена без участі правопорушника та поштою йому не направлялася.

Відсутність особи, відносно якої винесена постанова про накладення адміністративного стягнення при її винесенні та не направлення даної постанови особі, поштою, відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов"язана з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 присутнім при розгляді справи та винесенні постанови не був, відповідач протилежного не довів, а тому суд прийшов до висновку, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 вищевказаних вимог відповідачем не дотримано.

Протокол про адміністративне правопорушення складений 07.05.2014 року ( а.с. 8).

Згідно даних, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суд взагалі позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, оскільки дані у вказаному протоколі, особою, яка його складала зазначені нерозбірливо, що взагалі виключає можливість його читання та відповідно є порушенням п. 9.17 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2009 N 77, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за N 374/16390.

Відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п.п.п. г)п.п. 31.4.7 п. 31.4 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР України) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Відповідно до п. 31.5 ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту.

Подальший рух транспортних засобів забороняється взагалі відповідно до п. 31.6 ПДР України у яких: а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю; б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма; г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

Судом виконані вимоги ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України відповідно до яких суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає, а саме винесено ухвалу про примусовий привід свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 За результатами виконання ухвали про примусовий привід свідків встановлено, що свідок ОСОБА_5 за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 091105 від 07.05.2014 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 КУпАП не проживає. Свідок ОСОБА_4 на виконання ухвали суду про привід свідка надав заяву від 18.02.2015 року, відповідно до якої просить суд розглядати справу у його відсутність, від наданих раніше показів не відмовляється. Разом з тим, суду ні свідком ОСОБА_4 ні представниками відповідача не надано будь-яких пояснень свідка ОСОБА_4, від яких він відповідно не відмовляється. Крім цього, в межах виконання ухвали суду про привід свідків свідком ОСОБА_4 надано пояснення відповідно до якого він відмовляється від дачі показів відповідно до ст. 63 Конституції України. З метою повного та всебічного розгляду справи та з»ясування питання показів свідка ОСОБА_4 судом винесена ухвала про допит свідка в режимі відеоконференції в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за місцем проживання свідка. Однак, свідок для допиту в режимі відеоконференції не з»явився.

Представниками відповідача, після отримання копії позовної заяви та доданих до неї документів, неодноразових викликів в судове засідання не надано суду будь-яких заперечень з приводу позову, доповнень, заяв чи клопотань.

Доказів наявності в транспортному засобі, яким керував позивач 07.05.2014 року несправностей, передбачених п.п.п. г) п.п. 31.4.7 п. 31.4 ПДР та несправностей, які взагалі виключають подальший рух транспортного засобу, інспектором не приведено.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виносячи постанову про адміністративне правопорушення стосовно позивача, суб'єктом владних повноважень - інспектором - вчинено низку порушень: в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення; не встановлено винність позивача у вчиненні порушення; не зазначено будь-яких доказів на підтвердження порушення позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КУпАП, а тому винесена стосовно нього постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що відповідачем не спростовано факт отримання позивачем оскаржуваної постанови 02.12.2014 року, а позивач наполягає на отриманні постанови саме 02.12.2014 року, тому строк її сокарження підлягає поновленню, як такий, що пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 10-11, 158-163, 171- 2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 39299 від 03.06.2014 року.

Визнати протиправною та скасувати винесену старшим інспектором ВДАІ Києво-Святошинського району старшим лейтенантом міліції Дубчак С.А., постанову серії ПС1 № 39299 від 03.06.2014 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП в сумі 680 ( шістсот вісімдесят) гривень.

Провадження у справі закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мазай