Справа № 372/1095/15-а
Суддя: Проць Т. В.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/1095/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 березня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Загоруй О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області без фіксування судового процесу технічними засобами адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа Київський слідчий ізолятор Управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначив, що він звернувся з заявою до відповідача про надання йому статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення, оскільки він є особою, яка проходила службу в органах внутрішніх справ, в тому числі і в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на посадах рядового та начальницького складу в Київському слідчому ізоляторі. 30.07.2013 року йому було встановлено першу групу інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідач відмовив в задоволенні його заяви, а тому позивач просить в судовому порядку задовольнити його позов повністю.

В судове засідання позивач не з'явився, в поданій суду заяві просить через хворобу слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача в поданих суду запереченнях просив відмовити у позові через його безпідставність та необґрунтованість.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 1986 року по 1988 рік проходив службу в Збройних Силах, а з 2004 року по 2013 рік проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме з 17 лютого 2012 року по 26 липня 2013 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. 17 липня 2013 року військово-лікарською комісією на ім'я ОСОБА_1 видано свідоцтво про хворобу №62-у відповідно до якого захворювання останнього пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом начальника Київського слідчого ізолятора №33 о/с-пр від 22.07.2013 року ОСОБА_1 звільнений у відставку за п.65 «б» (через хворобу), а відповідно до виписки із акту огляду МСЕК від 30.07.2013 року йому встановлена перша група інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

02 жовтня 2013 року позивачу видано пенсійне посвідчення, згідно якого останньому визначено пенсію по першій групі інвалідності, як інваліду армії.

На його звернення від 11 лютого 2015 року, відповідач 16 лютого 2015 рок листом №496 повідомив про відсутність підстави для видачі позивачу посвідчення «інваліда війни».

Статтею 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків.

Відповідно до ст.14 Закону України „Про Державну кримінально-виконавчу службу" до її персоналу належать: особи рядового і начальницького складу; спеціалісти, які не мають спеціальних звань; інші працівники, які працюють за трудовими договорами.

Із змісту ч.2 ст.14 Закону України вказаного Закону вбачається, що для осіб рядового і начальницького складу служба в державній кримінально-виконавчій системі є державною службою особливого характеру, на яку зараховуються громадяни України, які за станом здоров'я, віком та професійною підготовкою здатні забезпечити громадську безпеку шляхом реалізації мети покарання не тільки як кари, але й досягнення виправлення і ресоціалізації засуджених.

Відповідно до положень Закону України „Про міліцію" - міліція є державним озброєним органом виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху і т.д. Міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана: забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством, здійснювати досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, провадити дізнання в межах, визначених кримінально-процесуальним законодавством, припиняти адміністративні правопорушення і здійснювати провадження у справах по них і т.д.

Пунктом 5 статті 23 Закону України „Про Державну кримінально-виконавчу службу" передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється дія статей 22 і 23 Закону України „Про міліцію" щодо соціального захисту персоналу, тобто служба позивача в Київському слідчому ізоляторі, була службою у відповідному військовому формуванні, що відповідає ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Статус інваліда встановлюється органами праці та соціального захисту населення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності та її причинного зв'язку.

Згідно з Постановою КМУ від 03.12.2009 р. медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Відповідно до Наказу Міністерства охорони та здоров'я України від 05.06.2012 року "Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків" встановлюють ступінь обмеження життєдіяльності людини, групу інвалідності, причину і час настання інвалідності, а також причинний зв'язок інвалідності з захворюванням що настало. Медико-соціальні експертні комісії особам, визнаними інвалідами, видають довідки МСЕК, які є обов'язковими для підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності.

Надані позивачем відповідачу документи суд вважає достатніми доказами, які підтверджують статус позивача, як інваліда війни.

Згідно вимог статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

В даному випадку відповідач, на думку суду, діяв всупереч вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації, тим самим відповідач повинен був ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають значення для правильного вирішення конкретного питання, але він цього не вчинив, а тому суд вважає за необхідне визнати дії відповідача щодо розгляду заяви позивача неправомірними.

Визнаючи дії відповідача неправомірними суд вважає за необхідне задовольнити наступну вимогу позивача про зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії, так як дані вимоги є похідними від визнання дій відповідача неправомірними.

Керуючись ст.ст.11,12,17,71,86,158-163,256 КАС України, Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа Київський слідчий ізолятор Управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

СуддяПроць Т. В.