Справа № 2035/2а-16/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015р. м. Київ К/800/29563/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:
Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, голови Служби безпеки України Дріжчаного Ігоря Васильовича про визнання неправомірним і скасування наказу,
в с т а н о в и в :
У травні 2007 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2014 року позов задоволено.
Визнано неправомірним і скасовано наказ голови Служби безпеки України (далі СБУ) Дріжчаного І.В. №1257-ос від 04.08.2006 року, яким на підполковника ОСОБА_1 з посиланням на пункт «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України було накладено дисциплінарне стягнення і звільнено з військової служби за службовою невідповідністю.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і відмовлено у задоволенні позову.
В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу в Інститут підготовки слідчих кадрів для СБУ у складі Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого (далі Інститут) у 1995 році та перебував на службі СБУ у складі вищого навчального закладу.
Наказом голови СБУ №1257-ос від 04.08.2007 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення у формі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, згідно п. «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Наказом Голови СБУ №1533-ос від 29.09.2006 року позивача звільнено у запас СБУ за п. 65 «а» і п. 67 «е» (за службовою невідповідністю) Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби в СБУ, затвердженого Указом Президента України №1053 від 7 листопада 2001 року (далі Положення).
Наказом першого заступника директора Інституту №189-ос від 10.10.2006 року позивача виключено із списків особового складу.
Відповідно до частини четвертої статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.
Пунктом 72 Положення передбачено, що днем звільнення військовослужбовців з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом по органу (підрозділу, військової частини) виключено зі списків особового складу.
Аналізуючи зміст вказаних правових норм, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, який, врахувавши, що наказ голови СБУ №1257-ос від 4 серпня 2006 року про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, на час виключення позивача із списків особового складу втратив чинність, правильно зазначив, що згідно п.1 ч. 4 ст. 105 КАСУ підстави для визнання цього наказу протиправним і скасування відсутні.
Пунктом 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом.
Згідно пункту 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Разом з цим, позивач не скористався своїм правом оскаржити накладене на нього дисциплінарне стягнення у визначений законом строк.
Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В свою чергу, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 було звільнено в запас наказом голови СБУ №1533-ос від 29.09.2006 року, а наказом першого заступника директора Інституту №189-ос від 10.10.2006 року позивач був виключений із списків особового складу про що йому стало відомо 11 жовтня 2006 року. З даним позовом позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова лише 10 травня 2007 року, тобто із пропуском місячного строку звернення до суду.
Згідно вимог частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.
Оскільки позивач без поважних причин пропустив встановлений спеціальним законом місячний строк звернення до суду за захистом своїх прав і інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні його адміністративного позову, а відповідач наполягав на застосуванні вказаної норми, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні даного позову.
Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують.
Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС України, суд,
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко
М.М. Олексієнко
І.В. Штульман