Справа № 818/3234/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 р.Справа № 818/3234/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. по справі №818/3234/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Русь"

до Відділу державної виконавчої служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області

про скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Русь", звернувся до суду із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумські області, в якому просив:

- скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.10.2014 року, винесену в рамках зведеного виконавчого провадження №36937244;

- скасувати постанову про розшук майна боржника від 21.10.2014 року, винесену в рамках зведеного виконавчого провадження №36937244.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно оскаржуваних постанови державним виконавцем було накладено арешт на транспортні засоби - Volkswagen Passat та Камаз 5410. Разом з тим, автомобіль Камаз 5410 позивачу не належить (його власником є селянське фермерське господарство "Куца Балка"), а автомобіль Volkswagen Passat був переданий в якості застави ТОВ "Порше Мобіліті" згідно договору застави від 29.05.2012 року, що згідно положень ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" не допускає звернення на нього стягнення не заставодержателя. Враховуючи наведене, оскаржувані постанови прийняті з порушенням вимог діючого законодавства та без врахування всіх обставин справи, в зв'язку з чим, підлягають скасуванню.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанови ВДВС Середино-Будського РУЮ від 21.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, про розшук майна боржника, винесені в рамках зведеного виконавчого провадження № 36937244.

Відповідач не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скарги, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних постанов. Зазначив, що на виконанні ВДВС Середино-Будського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження ВП № 36937244 про стягнення коштів з ТОВ "Агро - Русь". Під час перевірки інформаційної бази даних ДАІ МВС України було встановлено, що згідно журналу карток за позивачем обліковуються два транспортні засоби, місцем стоянки яких зазначено: м.Середино - Буда, вул. Дачна, 38. В процесі проведення виконавчих дій встановлено, що за вказаною адресою боржник не знаходиться, транспортних засобів виявлено не було. Таким чином, державним виконавцем правомірно винесено оскаржувані постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також про розшук майна боржника.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Позивач та представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що на виконанні у ВДВС Середино - Будського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження ВП № 36937244 про стягнення з ТОВ "Агро - Русь" боргів на суму 5330860 грн.

21.10.2014 року В.о. начальника ВДВС Середино - Будського РУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на автомобіль Volkswagen Passat 2.0 TDI (чорний), ДНЗ ВМ 0843 АХ та Камаз 5410 (зелений), ДНЗ 14915 ХО та заборонено відчуження вказаного майна.

21.10.2014 року В.о. начальника ВДВС Середино - Будського РУЮ прийнято постанову про розшук майна боржника - автомобілів Volkswagen Passat 2.0 TDI (чорний), ДНЗ ВМ 0843 АХ та Камаз 5410 (зелений), ДНЗ 14915 ХО у зв'язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій не встановлено фактичне місцезнаходження майна.

Позивач, не погоджуючись із вказаними постановами, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови є незаконними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон України № 606-XIV).

Згідно ст. 1 Закону України № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 8 вищеназваного Закону, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.п. 5 та 6 ч. 3 ст. 11 Закону України № 606-XIV, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

У відповідності до положень ч.ч 1-3 ст. 57 Закону України № 606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно ст. 40 вищевказаного Закону України, у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, підставою для арешту та розшуку автомобілю Камаз 5410 (зелений), номерний знак 14915 ХО, слугувала інформації, яка надійшла державному виконавцю за наслідком перевірки інформаційної бази даних ДАІ УМВС України, а саме журнал карток, згідно якого за позивачем обліковується вказаний транспортний засіб.

В свою чергу, згідно наданої позивачем під час розгляду справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та відповіді УДАІ УМВС України в Сумській області від 15.12.2014 року № 10/р-34аз, автомобіль Камаз 5410 (зелений), номерний знак 14915 ХО зареєстрований за селянським (фермерським) господарством "Куца балка".

Враховуючи наведене, беручі до уваги встановлення під час розгляду справи факту перебування автомобілю Камаз 5410 (зелений), номерний знак 14915 ХО у власності іншої особи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у державного виконавця правових підстав для арешту вказаного майна оголошення його розшуку в рамках виконавчого провадження відкритого відносно боржника, позивача у справі.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2012 року між позивачем та ТОВ "Порше Мобіліті" укладено кредитний договір. Для забезпечення виконання умов цього договору 29.05.2012 року укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Passat 2.0 TDI (чорний), реєстраційний номер ВМ 0843 АХ.

Згідно повідомлення ТОВ "Порше Мобіліті", станом на 12.11.2014 року за кредитним договором від 25.05.2012 року залишок заборгованості становить гривневий еквівалент 18939,53 дол. США, тобто станом на момент прийняття оскаржуваних постанов автомобіль Volkswagen Passat перебував у заставі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 54 Закону України № 606-XIV, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вартість автомобіля Volkswagen Passat перевищує розмір заборгованості ТОВ "Агро Русь" перед ТОВ "Порше Мобіліті", що б надало можливість державному виконавцю звернути на нього стягнення.

Окрім того, як підтверджено під час розгляду справи, перші судові рішення про стягнення з позивача коштів, які перебувають на виконанні в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 36937244, прийняті у червні 2012 року, а саме: рішення господарського суду Сумської області від 12.06.2012 року у справі № 5021/441/12 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 26.06.2012 року у справі №5013/417/12.

Тобто, право застави позивача виникло раніше, ніж судами винесено рішення про стягнення з ТОВ "Агро Русь" заборгованості.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що, накладаючи арешт на транспортний засіб, який перебуває у заставі, державний виконавець порушив вимоги ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" .

Перевіряючи рішення суб'єкта владних повноважень, адміністративний суд у справі щодо їх оскарження на підставі ч.3 ст.2 КАС України перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.10.2014 року прийнята без врахування всіх обставин справи.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів дійшла висновку про оскаржувана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.10.2014 року є незаконною, в зв'язку з чим, підлягає скасуванню.

Окрім того, оскільки постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження прийнята з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, колегія суддів дійшла висновку, що також підлягає скасуванню постанова про розшук майна боржника, оскільки вона прийнята державним виконавцем на підставі вищезазначеної постанови.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів законність та обґрунтованість прийнятих ним постанов.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 року по справі №818/3234/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. по справі №818/3234/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.