Справа № 820/20820/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 р.Справа № 820/20820/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2015р. по справі № 820/20820/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова

до Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

29.12.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" борг по відшкодуванню пільгових пенсій за списком №1 в розмірі 21421,09 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" на користь Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 за листопад 2014 року в розмірі 21421,09 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції позивачем подані заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державне підприємство "Харківський завод транспортного устаткування" зареєстровано в УПФ України в Червонозаводському районі міста Харкова як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за реєстраційним № 0150.

17.11.2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова на адресу відповідача направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за листопад 2014 року, який отримано уповноваженою особою ДП "Харківський завод транспортного устаткування" 25.11.2014 року, що підтверджується підписом вказаної особи в примірнику розрахунку (а.с. 5).

У зв'язку з невідшкодуванням відповідачем витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №1, в розмірі 21421,09 грн., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які б свідчили про погашення заборгованості за листопад 2014 року в розмірі 21421,09 грн. відповідачем до суду не надано, тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п."а"ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -жінкам.

Порядок пенсійного забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, визначається відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Абзацами 1-4 п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За змістом абз. 6 п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом третім пункту 1 статті 4 цього Закону на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у розмірах 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Отже, Підприємство є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і несе відповідальність за відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівникам за Списком №1, у розумінні як положень Закону №1058-ІV, так і Закону № 400/97-ВР.

Порядок відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.03р. №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.01.04р. №64/8663 (далі - Інструкція).

Згідно із пунктом 6.1. цієї Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 6.4-6.8 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду щорічно в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону 1058-ІV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Додаткові пенсії, доплати, надбавки та підвищення призначені відповідно до законодавства України, які виплачуються за рахунок інших джерел, ніж кошти Пенсійного фонду України, не включаються до розміру фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування, органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону 1058-ІV, сплачуються одночасно із сплатою фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відповідно до п.6.9 р.6 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Судовим розглядом встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова 17.11.2014 року за вих. № 12728/33-03 на адресу Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" надіслано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за листопад 2014 року на загальну суму 21421,09 грн. (а.с. 5-10).

З матеріалів справи убачається, що органами Пенсійного фонду за листопад 2014 року фактично виплачено пенсії, а саме: ОСОБА_1 - в сумі 1266,42 грн , ОСОБА_2 - в сумі 1145,67 грн., ОСОБА_3 - в сумі 1129,11 грн., ОСОБА_4 в сумі 1946,26 грн., ОСОБА_5 - в сумі 1105,07 грн., ОСОБА_6 - в сумі 1743,19 грн., ОСОБА_7 - в сумі 1047,01 грн., ОСОБА_8 - в сумі 1146,65 грн., ОСОБА_9 - в сумі 2337,84 грн., ОСОБА_10 - в сумі 1286,14 грн., ОСОБА_11 - в сумі 1138,64 грн. , ОСОБА_12 - в сумі 1076,45 грн., ОСОБА_13 - в сумі 1250,76 грн., ОСОБА_14 - в сумі 1783,84 грн., ОСОБА_15 - в сумі 1152,35 грн., ОСОБА_16 - в сумі 1911,58 грн., ОСОБА_17 в сумі -3966,96 грн.

Склад витрат та їх фактичне понесення органами Пенсійного фонду підтверджується довідками про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії, копії яких наявні у матеріалах справи.

Щодо доводів відповідача про відшкодування пільгових пенсій за листопад 2014 року в добровільному порядку та самовільну зміну органом Пенсійного фонду призначення платежу колегія суддів зазначає наступне.

За змістом абз. 2 п.10.11 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, у разі, коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, маючи несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і сплачуючи при цьому поточні суми страхових внесків, страхувальник не вважається таким, що своєчасно виконав свої зобов'язання за поточний період.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 14 травня 2013 року №21-127а13, яка згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Отже, проведені Підприємством у листопаді 2014 року платежі правомірно віднесені управлінням ПФУ до заліку заборгованості і не можуть визнаватися справлянням фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за листопад 2014 року.

Згідно розрахунку боргу станом на 24.12.2014 року за відповідачем рахується заборгованість суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за списком №1 за листопад 2014 року в сумі 21421,09 грн. (а.с.4).

Доказів сплати заборгованості у повному обсязі відповідач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не подав. Наявність заборгованості підтверджується карткою особового рахунку відповідача, копія якої долучена до матеріалів справи.

Колегією суддів також не приймаються до уваги посилання відповідача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 05.02.2008 року, оскільки обставини, встановлені вищевказаною ухвалою, відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України не мають преюдиціального значення при розгляді цієї справи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно правомірності позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова про стягнення в судовому порядку з відповідача суми заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 за листопад 2014 року в розмірі 21421,09 грн.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський завод транспортного устаткування" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2015р. по справі № 820/20820/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Курило Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.

Помічник судді Дем'яненко Є.А.