Справа № 813/439/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року № 813/439/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

за участі представників сторін:

від позивача: Дацко А.О., згідно довіреності,

від відповідача: Ортинська Н.М., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дрогобицький завод автомобільних кранів" до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

публічне акціонерне товариство "Дрогобицький завод автомобільних кранів" (далі - ПАТ "Дрогобицький завод автомобільних кранів", позивач) звернувся до суду з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 05.07.2013 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що у період, в якому йому нараховані штрафні санкції, він своєчасно нарахував податок на доходи фізичних осіб, однак несвоєчасно здійснив його перерахування до бюджету, що призвело до порушення правил сплати податків до бюджету, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення помилково визначено розмір штрафу на підставі ст. 127 ПК України, яка передбачає порушення правил нарахування та сплати податків у джерела виплати. У зв'язку з вищевказаним, позивач вважає дане податкове повідомлення - рішення протиправним та просить його скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила. Свою позицію проти позову виклала у письмових запереченнях за вх. № 4809, які подала суду 16.02.2015 року, суть яких зводиться до наступного. В процесі проведення перевірки встановлено порушення перерахування до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб. Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначено в пп. 168.1.5 п.168.1 ст. 168 ПК України. Відповідальність за порушення вищевказаної статті визначена у ст. 127 ПК України. Підставою для застосування до позивача штрафної санкції, визначеної п. 127.2 ст. 127 ПК України стало те, що актом перевірки від 04.01.2012 року № 3/23-5/00240158 були виявлені порушення позивачем строків перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб, що потягнуло накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку. За результатами даної перевірки було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 19.01.2012 року, з яким позивач погодився та сплатив. Відтак, повторні дії щодо неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб протягом 1095 днів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 % суми боргу. Тому, представник відповідача вважає, що податкове повідомлення - рішення № від 05.07.2013 року є правомірним, а позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

ПАТ "Дрогобицький завод автомобільних кранів", , знаходиться за адресою: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, 22.

Позивач є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб згідно ст. 168 ПК України та є одночасно платником податку на доходи фізичних осіб.

Вказані обставини представниками сторін в судовому засіданні не оспорювались, тому у суду не виникає сумнівів щодо таких обставин.

Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено планову документальну перевірку ПАТ "Дрогобицький завод автомобільних кранів" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт перевірки від 08.05.2013 року за № 63/22-10/00240158.

Перевіркою встановлено неперерахування податковим агентом до бюджету податку з доходів фізичних осіб у строки, встановлені ст. 168 ПК України. Тобто, встановлено несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету.

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення - рішення № від 05.07.2013 року.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням - рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, однак Державною податковою службою у Львівській області його скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення № від 05.07.2013 року - без змін.

У зв'язку з чим позивач звернулася до суду з позовом про його скасування.

Приймаючи дане рішення, суд виходив з наступного.

Платниками податків згідно п. 15.1 ст. 15 ПК України визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами і на яких покладено обов'язок із сплати податків і зборів.

Відповідно до ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, визначених ПК України.

У п. 31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Стаття 168 ПК України регламентує порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.

Так, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку особою, яка не є податковим агентом, та іноземних доходів.

Платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.

Розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).

Податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України; такий порядок застосовується всіма юридичними особами, у тому числі такими, що мають філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що розташовані на території іншої територіальної громади, ніж така юридична особа, а також відокремленими підрозділами, яким в установленому порядку надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку (далі - відокремлений підрозділ).

У разі прийняття рішення про створення відокремленого підрозділу юридична особа повідомляє про це контролюючі органи за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням таких новостворених підрозділів у встановленому порядку; суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу; юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Фізична особа, відповідальна згідно з вимогами цього розділу за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету:

а) у разі коли така фізична особа є податковим агентом, - за місцем реєстрації у контролюючих органах;

б) у разі нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майна резидентами та нерезидентами, посвідчення договорів дарування чи видачі свідоцтв про право на спадщину нерезидентам - за місцем нотаріального посвідчення таких договорів (одержання свідоцтв);

в) в інших випадках - за її податковою адресою;

Контроль за правильністю та своєчасністю сплати податку здійснює контролюючий орган за місцезнаходженням юридичної особи або її відокремленого підрозділу; відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід; відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе фізична особа у випадках, визначених цим розділом.

Суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв'язку з виконанням обов'язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до п. 126.1 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В той же час ст. 127 ПК України визначає порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати.

Так, відповідно до п. 127.1 цієї статті, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV ПК України.

Судом з матеріалів справи та пояснень представників сторін встановлено, позивач своєчасно нарахував податок на доходи фізичних осіб, однак несвоєчасно здійснив його перерахування до бюджету, що призвело до порушення правил сплати податків до бюджету.

Як вже було зазначено вище, порушення правил сплати (перерахування) податків визначені ст. 126 ПК України, згідно якої у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах, залежно від терміну затримки перерахування грошового зобов'язання.

Водночас, дії позивача щодо невчасного перерахування до бюджету податкового зобов'язання були визначені відповідачем як такі, що підпадають під дію статті 127 ПК України, а саме порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, при повторному вчиненні протягом 1095 днів - у розмірі 50 відсотків суми податку, а вчинені втретє протягом 1095 днів, тягнуть накладення штрафу в розмірі 75 відсотків суми податку.

При цьому, порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати має місце тоді, коли платником податків не нараховано і в подальшому, відповідно, не утримано та не сплачено (перераховано) податки до бюджету.

Водночас, позивач нарахував, тобто, узгодив податкове зобов'язання, однак, не вчасно перерахував таке до бюджету.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що позивачем вчинено не порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати, а порушення правил сплати (перерахування) податків, тобто, порушення, санкція за яке передбачена ст. 126 ПК України.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем не були дотримані в повній мірі, що, в свою чергу, зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не представив суду належних і достатніх доказів правомірності прийнятого них рішення.

Суд погоджується з твердженнями позивача про помилкове застосування щодо нього штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 127 ПК України податковим повідомленням - рішенням № від 05.07.2013 року, адже вчинене позивачем порушення полягає у несвоєчасній сплаті вже узгодженого грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у встановлені ПК України строки для місячного податкового періоду. Відтак, дії позивача відповідають складу правопорушення, передбаченого ст. 126 ПК України, а не ст. 127 ПК України.

Суд зазначає, що неправомірні дії суб'єктів владних повноважень не можуть породжувати жодних законних наслідків, а тому податкове повідомлення - рішення № від 05.07.2013 року є протиправним та підлягає скасуванню у зв'язку з помилковим застосуванням податковим органом щодо позивача ст. 127 ПК України.

Тому, позовні вимоги ПАТ "Дрогобицький завод автомобільних кранів" підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 487,20 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 05.07.2013 року, прийняте Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства "Дрогобицький завод автомобільних кранів", (, що знаходиться за адресою: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, 22) 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп. сплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 30.03.2015 року

Суддя Потабенко В.А.