Справа № 820/1609/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 березня 2015 р. № 820/1609/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Борисенкова Є.В.,

представника відповідача - Мазій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "Харківський автомобільний завод"
до Старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мазій Марини Анатоліївни
про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємство "Харківський автомобільний завод", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мазій Марини Анатоліївни при здійсненні виконавчого провадження стосовно боржника ДП "Харківський автомобільний завод";

2. Визнати недійсними та скасувати постанови від 29.12.2014 р.:

- по виконавчому провадженню №43055772 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2001,37 грн.;

- по виконавчому провадженню №41377153 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 506,78 грн.;

- по виконавчому провадженню №43055767 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 719,79 грн.;

- по виконавчому провадженню №42240132 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3070,61 грн.;

- по виконавчому провадженню №45007248 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 871,39 грн.;

- по виконавчому провадженню №43049258 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн.;

- по виконавчому провадженню №43796326 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн.;

- по виконавчому провадженню №43796350 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за період 2013-2014 років ДП "Харківський автомобільний завод" мав заборгованість перед державою в особі Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Харкова. 29.12.2014 року старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ винесені спірні постанови, відповідно до яких з позивача незаконно стягується виконавчий збір за виконавчими провадженнями №43055772, №41377153, №43055767, №42240132, №45007248, №43049258, №43796326, №43796350. З даними постановами позивач не погоджується у повному обсязі, вважає їх незаконними, прийнятими державним виконавцем з недотриманням цілої низки положень ЗУ "Про виконавче провадження". Так, постанови про відкриття вказаних виконавчих проваджень у встановлений законом строк на адресу позивача не надходили, що унеможливило виконати вимоги державного виконавця у встановлений строк. Про стягнення заборгованості у примусовому порядку представник заводу дізнався від працівника управління Пенсійного фонду, після чого заборгованість була добровільно погашена.

Отже, враховуючи те, що старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського ХМУЮ не вчинені дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а саме, не надіслані постанови про відкриття виконавчих проваджень, позивач був позбавлений можливості погасити заборгованість в добровільному порядку.

Позивач також стверджує, що станом на день отримання постанов він у добровільному порядку перерахував банку суму заборгованості, у передбачений законодавством термін, докази чого містяться в матеріалах виконавчого провадження, а відтак у державного виконавця не було законних підстав для винесення спірних постанов.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача - старший державний виконавець Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мазій М.А. у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

У письмових запереченнях на позов (а.с.47-49) відповідач зазначив, що директор підприємства був обізнаний про відкриття виконавчих проваджень, що підтверджується його підписом на акті державного виконавця від 24.10.2013р., однак у встановлений строк заборгованість не погасив. При винесенні постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.12.2014 р., відповідач брав до уваги, що заборгованість погашена після закінчення строку, наданого для самостійного виконання рішень. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору такими, що відповідають нормам Закону України "Про виконавче провадження".

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Правовідносини з приводу розгляду адміністративним судом справ, предметом яких є рішення, дії, бездіяльність державної виконавчої служби унормовані ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), котрі відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З аналізу викладених вище норм права, суд приходить до висновку, що виконавче провадження являє собою сукупність дій державного виконавця, спрямованих на примусове виконання визначених законом виконавчих документів. Суд зазначає, що державним виконавцем вчиняються дії з примусового виконання, крім іншого, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Жовтневому відділі ДВС Харківського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з позивача сум боргу на користь фізичних, юридичних осіб та держави. До складу зведеного виконавчого провадження на підставі ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" були приєднані виконавчі провадження за № 43055772, №41377153, №43055767, №42240132, №45007248, №43049258, №43796326, №43796350. (а.с.51, 57,62,68,74,79,85, 90).

Державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 43055772 від 19.04.2014 р., №41377153 від 26.12.2013 р., №43055767 від 18.04.2014 р., №42240132 від 19.02.2014 р., №45007248 від 22.09.2014 р., №43049258 від 18.04.2014 р., №43796326 від 23.06.2014 р., №43796350 від 16.06.2014 р., якими боржнику - державному підприємству "Харківський автомобільний завод", запропоновано добровільно сплатити заборгованість протягом 7 днів, а також роз'яснено боржнику його право та порядок оскарження постанови державного виконавця, попереджено про те, що у разі не виконання боржником добровільно рішення протягом встановленого строку, рішення буде виконано примусово зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження, відсутні відмітки про отримання боржником спірних постанов.

Таким чином, не отримавши спірні постанови про відкриття виконавчого провадження позивач (боржник) був позбавлений можливості виконати їх добровільно або оскаржити в установленому порядку.

За таких підстав суд дійшов висновку, що своїми діями державним виконавцем порушено ч.1,2 ст. та ч.5 ст.25 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", а також п.4.1.1 Інструкції "Про проведення виконавчих дій, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р.№74/5, відповідно до якої державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений в постанові строк.

Судовим розглядом також встановлено, що в листопаді-грудні 2014 р. позивач - державне підприємство "Харківський автомобільний завод" добровільно відшкодував Управлінню Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м.Харкова суму заборгованості, про що свідчать платіжні доручення: №602 від 21.11.2014 р. на суму 7795, 27 грн., №603 від 21.11.2014 р. на суму 6104,50 грн., №811 від 15.12.2014 р. на суму 213879,83 грн., №793 від 12.12.2014 р. на суму 10537,11 грн, №690 від 05.12.2014 р. на суму 4191,56 грн., №601 від 21.11.2014 р. на суму 4136,28 грн, №810 від 15.12.2014 р. на суму 57558,26 грн., №789 від 12.12.2014 р. на суму 2020,90 грн, №691 від 05.12.2014 р. на суму 6898,38 грн. (а.с.22-30).

29.12.2014 р. державним виконавцем винесені спірні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, котрий останній отримав 05.02.2015р. про що свідчать вхідні номера підприємства на супровідних листах до постанов. (а.с. 9, 11, зв. бік а.с. 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20).

Враховуючи, що заборгованість перед Пенсійним фондом України позивачем (боржником) погашена добровільно, суд доходить висновку про те, що примусового виконання рішення державним виконавцем не проводилось, а тому підстав для стягнення з ДП "Харківський автомобільний завод" витрат не має.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Мазій М.А., суд зазначає:

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах та у способи, що передбачені Конституцією України та законами України.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути прийнято з дотриманням вимог Конституції України та законів, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, як того вимагають положення ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Оскільки, дії старшого державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження є такими, що не відповідають вимогам ст.25, 41 Закону України "Про виконавче провадження", винесені ним постанови від 29.12.2014 р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору підлягають скасуванню.

Отже, судовим розглядом встановлений факт порушення спірними рішеннями та діями відповідача прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а відтак позов належить задовольнити.

Судові витрати слід розподілити у відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" до Старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мазій Марини Анатоліївни про визнання дій незаконними - задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мазій Марини Анатоліївни при здійсненні виконавчого провадження стосовно боржника ДП "Харківський автомобільний завод". а саме не надіслання на адресу боржника копій постанов про відкриття виконавчого провадження, що позбавило права ДП "Харківський автомобільний завод" добровільно виконати вимоги державного виконавця у встановлений постановою строк, та незаконного стягнення з підприємства витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору відповідно до постанов від 29.12.2014 року.

Скасувати постанови від 29.12.2014 р.

- по виконавчому провадженню №43055772 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2001,37 грн.;

- по виконавчому провадженню №41377153 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 506,78 грн.;

- по виконавчому провадженню №43055767 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 719,79 грн.;

- по виконавчому провадженню №42240132 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3070,61 грн.;

- по виконавчому провадженню №45007248 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 871,39 грн.;

- по виконавчому провадженню №43049258 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн.;

- по виконавчому провадженню №43796326 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн.;

- по виконавчому провадженню №43796350 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 84,17 грн.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 18 березня 2015 року.

Суддя Панченко О.В.