Справа № 826/6138/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2015р. м. Київ К/800/46698/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряГончар Н.О.
та представників сторін: від позивача не з'явився
від відповідачаМакаревича О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби
на постановуКиївського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013
у справі № 826/6138/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «УЗАВТО-ОДЕСА»
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УЗАВТО-ОДЕСА» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2012 № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2013 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2013 скасовано та постановлено нову постанову, якою позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні касаційної інстанції відповідачем заявлено клопотання про заміну відповідача (Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби) його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період із 01.10.2009 по 30.09.2012, валютного та іншого законодавства за період із 01.10.2009 по 30.09.2012, за результатами якої складено акт №620/22-511/33787547 від 12.12.2012;

- актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог пп.7.3.1 п.7.3 ст.7, п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.1, пп.138.5.1 п.138.5 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на суму 1 844 416 грн.;

- на підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2012 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток на 1 844 416 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 01,00 грн.

Підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств слугував висновок відповідача щодо помилкового невключення платником до валового доходу коштів, отриманих від проваджу товарів (робіт, послуг) за договором поставки автомобілів від 01.03.2011 № UzO-03/2011-001-АТ, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток за І квартал 2011 року, а також щодо заниження позивачем валових витрат в результаті здійснення безтоварних господарських операцій з контрагентом ПП «А.В.П. Тріада».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з доводами податкового органу щодо наявності порушень, встановлених актом перевірки, та, як наслідок, дійшов висновку, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції щодо визначеного контролюючим органом розміру оподаткованого доходу позивача, оскільки такий висновок зроблений без врахування сум валових витрат останнього, що підтверджуються матеріалами справи. Крім того, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі свідчать про реальність фінансово-господарських операцій, проведених з ПП «А.В.П. Тріада».

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на поточний рахунок позивача в іноземній валюті у І кварталі 2011 року перераховано кошти у розмірі 700 000 доларів США (5 561 870 грн.) із призначенням платежу «Попередня оплата за товар»

Судом апеляційної інстанції, крім того, встановлено, що частина цих коштів на суму 2 780 175 (350 000 доларів США) була повернута позивачем двома платежами від 28.03.2011 та 29.03.2011, тобто, в межах одного оподатковуваного періоду (І квартал 2011 року). При цьому, факт включення позивачем до декларації з прибутку підприємства за 1 квартал 2011 року оподатковуваного доходу на суму 2 781 695 грн. відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону, зокрема, на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону.

Згідно п.4.3. ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» скоригований валовий доход - валовий доход, визначений згідно з пунктом 4.1 цієї статті без врахування доходів, зазначених у пункті 4.2 цієї статті.

За змістом п.4.1. ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Відповідно до п.5.1. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних, як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Суд касаційної інстанції погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, що висновок про розмір оподатковуваного доходу позивача у розмірі 5 561 870 грн. судом першої інстанції зроблено помилково, оскільки при цьому не враховано суму валових витрат платника податку на суму 2 780 175 грн., що підтверджується матеріалами справи.

За змістом п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У відповідності до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження правомірності формування платником податку даних податкового обліку з податку на прибуток, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ними підтверджено реальність фінансово-господарських операцій позивача з ПП «А.В.П. Тріада», отримання та фактичний рух придбаного товару, його облік на підприємстві, сплату грошових коштів за товар, відображення операцій у податковому обліку.

Також, встановлено, що факт здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «А.В.П. Тріада» у періоді, що підлягав перевірці, підтверджено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що судом першої інстанції, в порушення норм Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснено дослідження поданих позивачем доказів, якими обґрунтовано позовні вимоги, а тому висновки щодо ненадання доказів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ПП «А.В.П. Тріада», як підстава для відмови в задоволенні позову в цій частині, є невмотивованими та безпідставними.

Колегія суддів касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача (Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби) його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м.Києва Державної податкової служби залишити без задоволення.

3. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013 залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді В.В. Кошіль

О.А. Моторний