Справа № 826/18282/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Апарату Ради національної безпеки і оборони України про скасування розпорядження №281/2014 від 21.05.2014 року та зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року у позові відмовлено повністю.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в період з 24.07.2012р. по 18.07.2014р. працював в Апараті Ради національної безпеки і оборони України.

В період роботи позивача в Апараті Ради національної безпеки і оборони України Розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2014р. №11/2014-к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці» ОСОБА_2 встановлено надбавку за високі досягнення у праці у 2014 році у розмірі 85% посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг державного службовця та вислугу років.

Проте, з прийняттям Розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05.2014р. №281/2014-к «Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці» втратило чинність Розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2014р. №11/2014-к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці».

Позивач вважає, що прийняте Розпорядження від №281/2014 від 21.05.2014 року погіршило умови оплати праці, а тому за захистом своїх прав звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Апарат Ради національної безпеки і оборони України, затвердженого Указом Президента України від 14.10.2005р. №1446/2005 Апарат Ради національної безпеки і оборони України є державним органом, який здійснює поточне інформаційно-аналітичне та організаційне забезпечення діяльності Ради національної безпеки і оборони України (далі - Рада) (далі по тексту - Положення №1446/2005).

Згідно з п. 10 Положення №1446/2005 посадові особи Апарату Ради є державними службовцями.

Згідно з приписами статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 5 п. 1 «в» п. 2 Постанови КМ України від 09.03.2006, № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" надати право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці: установлювати: в) надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Секретареві РНБО України надано право, а не покладено обов'язок установлювати зазначені надбавки в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Апарату РНБО України.

Водночас статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що розмір заробітної плати працівника залежить, зокрема, від складності та умов виконуваної роботи та результатів його праці.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що надбавка за високі досягнення у праці не відноситься до основної заробітної плати, оскільки вона не є обов'язковою при оплаті праці, виплата вказаної надбавки є правом, а не обов'язком, а відтак скасування надбавки за високі досягнення у праці не є зміною істотних умов праці.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної заробітної плати (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки, що встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців); додаткової заробітної плати (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, що включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій); інших заохочувальних та компенсаційних виплат (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Умови оплати праці державних службовців встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", згідно якої в межах затверджених Урядом умов оплати праці керівники відповідних державних органів, в тому числі Секретар РНБО України, встановлюють:

а) керівникам підрозділів, спеціалістам і службовцям посадові оклади відповідно до затверджених наведеною вище постановою схем посадових окладів;

б) премії, надбавки та доплати, що передбачені положеннями статті 33 Закону України "Про державну службу".

Згідно з абзацом 5 підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи не є обов'язковою, та може бути скасована або її розмір може бути зменшений у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни.

Тобто, посилання позивача, що Розпорядженням Секретаря РНБО України від 21.05.2014р. №281/2014-к змінені умови оплати його праці, про що позивач мав бути попереджений не пізніше ніж за два місяці, є дійсно безпідставними.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до пункту 18 частини першої статті 106 Конституції України Президент України очолює Раду національної безпеки і оборони України.

Згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» функції, структура та штатна чисельність Апарату Ради національної безпеки і оборони України визначаються Президентом України.

Указом Президента України від 15 квітня 2014 року № 406 "Питання Апарату Ради національної безпеки і оборони України" змінено граничну чисельність працівників Апарату Ради та затверджено нову структуру Апарату Ради національної безпеки і оборони України, якою передбачене функціонування в Апараті Ради замість юридичного відділу - юридичного сектору.

З метою реалізації положень вказаного Указу ПрезидентаУкраїни Секретар Ради, керуючись підпунктами 10 та 13 пункту 7 Положення про Апарат Ради національної безпеки і оборони України, яке затверджене Указом Президента України від 14 жовтня 2005 року 1446/2005 «Питання Апарату Ради національної безпеки і оборони України» (якими чітко встановлено, що Секретар Ради затверджує в установленому порядку штатний розпис, призначає на посади та звільняє з посад працівників Апарату Ради), та на підставі статей 40, 42, 43, 492, 494 Кодексу законів про працю України у зв'язку з організаційно-штатними змінами Апарату Ради з метою вирішення питання щодо перепризначення працівників, розпорядженням Секретаря РНБО України від 23 квітня 2014 р. № 6/2014 утворено робочу групу з питань вивільнення працівників Апарату Ради, що підлягають скороченню, та штатної розстановки тих працівників, які залишаються (далі - робоча група).

На підставі узгоджених пропозицій, підготовлених робочою групою, позивачеві було запропоновано продовжити роботу в Апараті Ради на іншій посаді, що відповідала його кваліфікації та досвіду роботи, проте, він відмовився від переведення на запропоновану посаду державного експерта юридичного сектору у новій структурі Апарату Ради (пропозиція від 19.05.2014р.).

Після призначення працівників на посади передбачені новим штатним розписом та з метою встановлення їм надбавок за високі досягнення у праці, які передбачені підпунктом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", враховуючи обсяги фонду заробітної плати Апарату, пропозиції керівників структурних підрозділів у формі службових записок, підготовлених відповідно до розділу 12 Положення про встановлення та виплату надбавок і доплат, преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Апарату Ради національної безпеки і оборони України, що затверджене розпорядженням Секретаря РНБО України від 21.06.2011 № 65/2011, робочою групою опрацьовано пропозиції та запропоновано Секретарю Ради проект розпорядження про нарахування надбавок за високі досягнення у праці.

Крім того, з метою ухвалення Секретарем Ради обґрунтованого, розсудливого та неупередженого рішення, питання встановлення позивачу надбавок за високі досягнення у праці, які передбачені підпунктом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", з огляду на відсутність в Апараті Ради такого структурного підрозділу, як юридичний відділ, також розглядалось безпосередньо на засіданні робочої групи.

Згідно з матеріалами справи, робочою групою, під час розгляду питання про формування переліку працівників, яким нараховуватиметься надбавка за високі досягнення у праці та надбавки за безпосереднє розроблення проектів нормативно-правових актів, проведення їх експертизи, було ухвалено не включати позивача до такого переліку.

При цьому, під час прийняття рішення було враховано, що: надбавка за високі досягнення у праці встановлюється керівним працівникам і спеціалістам відділів, інших структурних підрозділів, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи); позивачем у період з 05.05.2014 по 18.07.2014 не опрацьовано жодного документу, що підтверджується службовою запискою ОСОБА_4 - заступника завідувача юридичного відділу та довідкою Апарату Ради №2035/11-5-1 від 05.12.2014р., які наявні в матеріалах справи.

З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при прийнятті оскаржуваного Розпорядження від 21.05.2014р. №281/2014-к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці» в частині щодо визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2014р. №11/2014-к, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому щодо позовних вимог про визнання дії відповідача по запровадженню нових умов оплати праці, зокрема позбавлення позивача надбавки за високі досягнення в праці незаконними; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати з урахуванням невиплаченої надбавки за високі досягнення у праці з урахуванням надбавок за ранг державного службовця та вислуги років за період з 21.05.2014р. по 18.07.2014р.; стягнення з відповідача недоплаченої заробітної плати на користь позивача у сумі 4014,78грн., то, дійсно, вони задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від первинних.

Водночас апелянт в апеляційній скарзі вважає, що висновок суду про те, що при прийнятті оскаржуваного Розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05. 2014 року № 281/2014 -к «Про встановлення надбавок за високі досягнення у праці» в частині щодо визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2014 року № 11/2014-к, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, в порядку та спосіб визначений Конституцією України та законами України, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки: судом всупереч вимогам ч. 3 ст. 159 КАС України не перевірено оскаржувані дії відповідача на предмет їх відповідності Положенню, вимогам статей 22, 29 Закону України «Про оплату праці» ст. 32, ст. 97,103 КЗпП України та згаданим нормативно-правовим актам.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким твердженням апелянта, оскільки всі наведені вище доводи повністю спростовані під час розгляду справи.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.