Справа № 1815/2а-7013/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Київ К/9991/55118/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2011 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області (далі УПФУ) в якому просив визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ).

В обґрунтування позову зазначав, що відмова УПФУ у призначенні спірної пенсії є незаконною та такою, яка порушує його права, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2011 року, зміненою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2012 року позов задоволено частково та зобов'язано відповідача, розглянути заяву позивача від 25 жовтня 2011 року про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

У касаційній скарзі УПФУ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні спірної пенсії, а тому його дії не ґрунтуються на вимогах Закону та є такими, що порушують права позивача.

Так, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

За змістом підпункту «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок) при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122 (далі постанова 122); посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

В свою чергу, за приписами постанови 122 довідка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

У разі неможливості надання довідки за формою 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження, довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем при зверненні до УПФУ за спірною пенсією, не була надана довідка форми 122, проте були надані інші документи передбачені Порядком з яких вбачається, що позивач у період з 22 червня по 1 липня 1986 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в с. Бобер та Варовичі, які згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106, знаходиться у зоні відчуження.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованих висновків щодо наявності у позивача права на призначення спірної пенсії.

Враховуючи викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області відхилити, а постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2011 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

О.П. Стародуб