Справа № 800/54/15
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року м. Київ справа № 800/54/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Карася О.В.

Муравйова О.В.

Рибченка А.О.

Федорова М.О.

розглянувши в поряду письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_4 та ОСОБА_5
доПрезидента України
за участютретьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ради національної безпеки і оборони України
провизнання незаконним та скасування пункту 8 Рішення Ради національної безпеки України від 04.11.2014 року, введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (далі по тексту - позивачі, ОСОБА_4, ОСОБА_5.) звернулись з позовом до Президента України (далі по тексту - відповідач) Ради національної безпеки і оборони України (далі по тексту -РНБО України) про визнання незаконним та скасування пункту 8 Рішення Ради національної безпеки України від 04.11.2014 року, введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Президент України підписав Указ № 875 від 14.11.2014 року «Про рішення Ради щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях»» (далі - Указ №875), яким ввів в дію вищевказане Рішення Ради національної безпеки і оборони України, в якому п. 8 передбачається «запропонувати Національному банку України вжити у місячний строк заходів щодо припинення обслуговування банками рахунків, у тому числі карткових, відкритих суб'єктам господарювання всіх форм власності та населенню на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях».

Позивачі вважають, що вищевказаний Указ Президента України порушує їхні особисті права та конституційні права громадян України, а також, є дискримінаційним за ознакою належності: до переміщених/не переміщених осіб, за ознакою місця проживання: контрольована українською владою територія/неконтрольована.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.02.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Президента України, Ради національної безпеки і оборони України про визнання незаконним та скасування пункту 8 Рішення Ради національної безпеки України від 04.11.2014 року, введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.02.2015 року закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 23.03.2015 року.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 23.03.2015 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Ради національної безпеки і оборони України про визнання незаконним та скасування пункту 8 Рішення Ради національної безпеки України від 04.11.2014 року, введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Раду національної безпеки і оборони, відкладено розгляд справи на 30.03.2015 року об 11 годині 00 хвилин та продовжено строк розгляду справи на один місяць.

У запереченні проти адміністративного позову відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Президента України про визнання незаконним Указу Президента України від 14.11.2014 року № 875 в частині введення в дію п. 8 Рішення Ради національної безпеки України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях».

30.03.2015 року представники сторін та третьої особи в судове засідання не з'явились, з урахуванням заявлених представниками позивачів та відповідача клопотань щодо розгляду справи без їх участі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, у зв'язку з суспільно-політичною та соціально-економічною ситуацією в Донецькій та Луганській областях Рада національної безпеки і оборони України 04.11.2014 року прийняла рішення «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях».

Відповідно до вимог п. 8 вищевказаного рішення РНБО України запропоновано Національному банку України вжити у місячний строк заходів щодо припинення обслуговування банками рахунків, у тому числі карткових, відкритих суб'єктам господарювання всіх форм власності та населенню на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях.

Статтею 3 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного Указу №875/2014) передбачено, що функціями Ради національної безпеки і оборони України є внесення пропозицій Президентові України щодо реалізації засад внутрішньої і зовнішньої політики у сфері національної безпеки і оборони; координація та здійснення контролю за діяльністю органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони у мирний час; координація та здійснення контролю за діяльністю органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони в умовах воєнного або надзвичайного стану та при виникненні кризових ситуацій, що загрожують національній безпеці України.

Згідно абз. 2, 7 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» РНБО України розробляє та розглядає на своїх засіданнях питання, які відповідно до Конституції та законів України, Концепції (основ державної політики) національної безпеки України, Воєнної доктрини України належать до сфери національної безпеки і оборони, та подає пропозиції Президентові України, зокрема, щодо визначення стратегічних національних інтересів України, концептуальних підходів та напрямів забезпечення національної безпеки і оборони у політичній, економічній, соціальній, воєнній, науково-технологічній, екологічній, інформаційній та інших сферах, щодо заходів політичного, економічного, соціального, воєнного, науково-технологічного, екологічного, інформаційного та іншого характеру відповідно до масштабу потенційних та реальних загроз національним інтересам України (Закону).

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» прийняті Радою національної безпеки і оборони України рішення вводяться в дію указами Президента України.

Статтею 102 Конституції України встановлено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 106 Конституції України Президент України забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави.

Згідно ст. 107 Конституції України Рада національної безпеки і оборони України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України, який координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони. Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України. Компетенція та функції Ради національної безпеки і оборони України визначаються законом.

Указом №875 Президента України введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі зазначають, що Президент України при прийнятті вищевказаного Указу вийшов за межі своїх повноважень, наданих йому Конституцією України.

В свою чергу слід зазначити, що відповідність Конституції України (конституційність), в тому числі актів Президента України, віднесено до повноважень Конституційного Суду України. Такий висновок ґрунтується на положеннях пункту 1 статті 150 Конституції, в якому зазначено що вирішення питання про відповідність Конституції України актів Президента України належить компетенції Конституційного Суду України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти лише за рішенням Конституційного Суду України можуть бути визнані неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Аналогічне положення викладено у п. 1 ч. 1 ст. 171-1 КАС України, за якою правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності), зокрема актів Президента України.

Колегія суду вважає обґрунтованими твердження представника відповідача про те, що реалізація повноважень Президента України може відбуватись, у тому числі, і шляхом надання відповідним суб'єктам владних повноважень, в даному випадку - Національному банку України, пропозицій щодо вжиття згідно з визначеною законодавством компетенцією таких органів заходів, спрямованих на усунення причин та нейтралізацію загроз національним інтересам України.

В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2014 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій», якою обмежено здійснення фінансових операцій банками та небанківськими установами і національним оператором поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками, у населених пунктах, які не контролюються українською владою. До вищезазначених операцій відносяться, зокрема, операції з обслуговування банками рахунків, у тому числі карткових, відкритих суб'єктам господарювання всіх форм власності.

Вищевказана постанова Правління Національного банку України прийнята з метою запобігання загрози життю і здоров'ю працівників та клієнтів банків, забезпечення стабільності банківської системи та в зв'язку з тим, що на території Донецької та Луганської областей відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.07.2014 року №436, починаючи з 24.07.2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи.

Таким чином, порядок здійснення фінансових операцій банками та платіжними організаціями у населених пунктах, які не контролюються українською владою, було врегульовано ще до видання спірного Указу №875.

Після видання Указу №875 Національним банком України нормативно-правові акти на виконання даного Указу не приймались.

Отже, положення Указу №875 про введення в дію пункту 8 рішення РНБО України від 04.11.2014 року не суперечить положенням ст. 53 Закону України «Про Національний банк України» та ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Крім того, необґрунтованими є доводи позивачів щодо положення оскарженого (в частині) Указу №875 носять дискримінаційний характер.

Так, зазначені положення не змінюють встановлених законодавством гарантій соціального захисту громадян України, зокрема не скасовують право застрахованої особи на отримання пенсійних виплат та не суперечить змісту ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка встановлює право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Щодо позовних вимог про невідповідність оскарженого (в частині) Указу №875 прийнятим Україною зобов'язанням за Конвенцією про захист прав людини, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 29 Загальної декларації прав людини, прийнятої на третій сесії Генеральної Асамблеї ООН, кожна людина має обов'язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Здійснення цих прав і свобод ні в якому разі не повинно суперечити цілям і принципам Організації Об'єднаних Націй.

Аналогічні положення зазначено у ст. 12, ст. 18, ст. 19, ст. 21 та ст. 22 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (набув чинності, у тому числі для України, 23.03.1976 року).

Обмежувальні заходи щодо прав і свобод можуть бути вжиті державою лише у цілях, визначених у вказаних міжнародно-правових документах, із дотриманням відповідності інтересів держави у сфері національної безпеки та ступеня втручання в основні права і свободи громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суду приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Президента України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ради національної безпеки і оборони України про визнання незаконним та скасування пункту 8 Рішення Ради національної безпеки України від 04.11.2014 року, введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст. ст. 158 - 163, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Президента України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ради національної безпеки і оборони України про визнання незаконним та скасування пункту 8 Рішення Ради національної безпеки України від 04.11.2014 року, введеного в дію Указом Президента України № 875 від 14.11.2014 року відмовити.

Постанова може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді О.В. Карась
О.В. Муравйов
А.О. Рибченко
М.О. Федоров