Справа № 818/3659/14
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 р. Справа №818/3659/14

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Охтирський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні та мотивує тим, що мотивує тим, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача. За наслідками перевірки винесено податкові повідомлення-рішення про збільшення зобов'язання з податку на прибуток. Та про застосування штрафних (фінансових) санкцій за податком з доходів фізичних осіб. Вважає такі повідомлення-рішення протиправними. Відповідачем не було виконано вимогу закону при визначенні звичайних цін. Так, закон вимагає при визначенні звичайних цін за методом порівняльної неконтрольованої ціни використовувати інформацію про договори з ідентичними (однорідними) товарами у порівняних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг). При цьому приймається до уваги умови договорів, кількість (обсяг) товарів, обсяг функцій, що виконується сторонами, умови розподілу ризиків і вигод, строки виконання зобов'язань, умови здійснення платежів та інші умови, що можуть вплинути на ціну. Відповідачем використано лише інформацію про аналогічний товар без дослідження питання про співставність умов постачання та оплати. Вважає, що відповідачем не обґрунтовано застосування відомостей, отриманих від інформаційно-аналітичного центру. За вимогами Податкового кодексу України митна декларація має формуватися на підставі первинних документів. Сама митна декларація є звітним документом для сплати митних платежів, але не є первинним документом на підставі якого в бухгалтерському обліку відображається виникнення доходу. Визначення доходу позивача на підставі митних декларацій є протиправним.

Відповідач безпідставно застосував до позивача штрафну санкцію, передбачену ст. 127 п. 127.1 ПК України. В ході перевірки не було встановлено жодного факту проведення виплат на користь працівників підприємства без сплати податку. Застосування наведеної норми є неправомірним. Просить податкові повідомлення-рішення скасувати.

Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що в ході перевірки позивача встановлено відхилення задекларованих ним цін від звичайних більше ніж на 20 відсотків. Для визначення ціни відповідачем використовувалась інформація, надана ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків". При аналізі контрактів та отриманої інформації встановлено, що у мови є співставними. Позивачем реалізація товарів задекларована за цінами, нижчими від звичайних, чим занижено прибуток.

Також в ході перевірки встановлено, що при виплаті заробітної плати позивачем, як податковим агентом не вчасно перераховувався до бюджету податок з доходів фізичних осіб. Протягом жовтня 2012 року - грудня 2013 року позивачем проводилось стягнення податку, але він не був в повному обсязі вчасно перерахований до бюджету. В зв'язку з цим застосовано санкції, передбачені ст. 127 п. 127.1 ПК України. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вичавивши матеріал справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року. За наслідками перевірки винесено податкові повідомлення-рішення: 20 червня 2014 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 217991 грн. 43 коп. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами; 23 червня 2014 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 358044 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 179022 грн. (а.с. 9,10).

Відповідно до акту перевірки, підставою для збільшення зобов'язань з податку на прибуток є висновок відповідача про здійснення позивачем в періоді, який перевірявся, реалізації продукції контрагентам "AGROFERTRANS LIMITED" та "KULBERG TRADING LTD" за цінами, що є меншими від звичайних більше ніж на 20 відсотків.

Судом встановлено, що 12.07.2012 року позивачем укладено контракт № 17/07-12 з "KULBERG TRADING LTD" за яким позивач зобов'язався поставити 12000 метричних тон висівок кормових на умовах СРТ припортова українська залізнична станція. Ціна товару визначалась окремо на кожну партію товару в специфікаціях в розмірі від 140 до 185 доларів США за тону метричну (а.с. 113-138). На підтвердження фактичного виконання умов договору надано копії вантажних митних накладних (а.с. 139-151).

Також судом встановлено, що позивачем 07 вересня 2011 року укладено контракт № Р116-WB-09/11 на поставку висівок пшеничних гранульованих на умовах СРТ ІНКОТЕРМС 2000 ст. Херсон. Кількість та вартість товару встановлена специфікаціях до договору. Ціна визначена в розмірі 140 доларів США за метричну тону (а.с. 152-159). На підтвердження факту виконання умов договору надано копії вантажних митних декларацій. Відповідач, не заперечуючи самого факту поставки висівок позивачем, вважає, що реалізація була проведена за ціною нижчою від звичайної більше ніж на 20%.

До 01.01.2013 року порядок визначення звичайних цін було врегульовано п. .120 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Відповідно до ст. 1 п. 1.20 п.п. 1.20.1, зазначеного закону, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг). Ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися. Однорідні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), які не є ідентичними, мають подібні характеристики і складаються зі схожих компонентів, що дозволяє їм виконувати однакові функції та (або) бути взаємозамінними. Під час визначення однорідності товарів (робіт, послуг) беруться до уваги, зокрема, їх якість, наявність товарного знака, репутація на ринку, країна походження та виробник. Відповідно до п.п.п 1.20.2 для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

З 01 січня 2013 року правовідносини з визначення та застосування звичайних цін регулюються Податковим кодексом України. Відповідно до ст. 39 п. 39.1 ПК України ( в редакції, що діяла в періоді, який перевірявся) звичайна ціна на товари (роботи, послуги) збігається з договірною ціною, якщо інше не встановлено цим Кодексом і не доведено зворотне, в тому числі в результаті неможливості визначення звичайної ціни із застосуванням положень пунктів 39.3 - 39.4 цієї статті. Звичайна ціна застосовується у разі здійснення платником податків: а) бартерних операцій; б) операцій з пов'язаними особами; в) операцій з платниками податків, що застосовують спеціальні режими оподаткування або інші ставки, ніж основна ставка податку на прибуток, або не є платником цього податку, крім фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності; г) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 39 п. 39.2 ПК України Визначення звичайної ціни у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснюється за одним з методів, вказаних в цьому пункті. Встановлюються такі методи визначення звичайної ціни: а) порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу); б) ціни перепродажу; в) "витрати плюс"; г) розподілення прибутку; ґ) чистого прибутку. При визначенні звичайної ціни згідно з методами, встановленими цим пунктом, використовується інформація про ціни в операціях між непов'язаними особам у співставних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг). При цьому умови визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами істотно не впливає на ціни, які отримуються в результаті застосування методів, встановлених цим пунктом.

З акту перевірки вбачається, що відповідачем визначення звичайної ціни проведено за методом порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу). Відповідно до ст. 39 п. 39.4 ПК України за цим методом застосовується ціна, яка визначається за ціною на ідентичні (а за їх відсутності - однорідні) товари (роботи, послуги), що реалізуються (придбаваються) не пов'язаній з продавцем (покупцем) особі за звичайних умов діяльності. Для визначення звичайної ціни товару (роботи, послуги) згідно з методом порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у порівнянних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг). Враховуються, зокрема, такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії); обсяг функцій, що виконуються сторонами; умови розподілу між сторонами ризиків і вигод; строки виконання зобов'язань; умови здійснення платежів, звичайних для такої операції; характеристика ринку товарів, на якому здійснено господарську операцію; бізнес-стратегія підприємства; звичайні надбавки чи знижки до ціни під час укладення договорів між непов'язаними особами, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються порівнянними, якщо відмінність між такими умовами істотно не впливає на ціну або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні під час укладення договорів між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни, зокрема знижки, зумовлені сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низько ліквідних товарів. Відповідно до п. 39. 11 ст. 39 ПК України для визначення звичайних цін на товари (роботи, послуги) використовуються офіційні джерела інформації, у тому числі: статистичні дані державних органів і установ; ціни спеціалізованих аукціонів з торгівлі окремими видами продукції, біржові котирування; довідкові ціни спеціалізованих комерційних видань та публікацій, у тому числі електронних та інших банків даних; звіти та довідки відділів з економічних питань у складі дипломатичних представництв України за кордоном; інші інформаційні джерела, що визнаються офіційними в установленому порядку.

Відповідачем надано повідомлення ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", який був використаний в ході перевірки. В наведеному повідомленні міститься інформація про орієнтовний рівень експортних цін на ринку України на умовах поставки FOB порти Чорного моря/ DAP кордон України на висівки пшеничні гранульовані в період з липня 2012 року по грудень 2013 року, а також інформація про орієнтовний рівень відпускних оптових цін на внутрішньому ринку України на умовах поставки EXW завод на висівки пшеничні негранульовані в тому ж періоді (а.с. 101). При цьому самим ДП "Держзвонішінформ" зазначено, що рівень цін залежить від умов поставки, кількості, якості товару та договірних умов.

Відповідачем в акті перевірки зроблено висновок про те, що умови поставки товару CPT та DAP є співставними. З такою позицією суд погодитись не може. Як вбачається з тексту контрактів та повідомлено представником позивача в судовому засіданні, позивачем використовувались правил ІНКОТЕРМС 2000. Ці правила взагалі не містять умов поставки DAP, які зазначені в повідомленні ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків". Такі термін було введено лише в ІНКОТЕРМС 2010. Крім того, відповідно до "Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати" введених в дію з 01.01.2000 року, видання МТП N 560, "C"-терміни вимагають від продавця укласти договір перевезення на звичайних умовах за свій власний рахунок. Договори купівлі-продажу на умовах "C"-термінів, входять до категорії договорів відправлення. Сутність "C"-термінів полягає у звільненні продавця від будь-яких подальших ризиків і витрат після належного виконання ним договору купівлі-продажу шляхом укладення договору перевезення та передання товару перевізникові. "D"-терміни відмінні за своєю природою від "C"-термінів, тому що відповідно до "D"-термінів продавець відповідає за прибуття товару в узгоджене місце чи пункт призначення на кордоні чи то всередині країни імпорту. Продавець зобов'язаний нести всі ризики й витрати щодо доставки товару до цього місця (пункту). Таким чином, "D"-терміни позначають договори прибуття, в той час як "C"-терміни вказують на договори відвантаження (відправлення). За умовами DAP (ІНКОТЕРМС 2010) погоджене місце продавець зобов'язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами місця, не розвантажуючи товар з транспортного засобу у такому місці.

З наведеного вбачається, що за умовами постачання DAP обсяг відповідальності продавця є більшим, ніж за умовами СРТ, оскільки він несе ризики на шляху прямування товару, а не лише до моменту передачі його перевізнику. За таких обставин, визнання відповідачем таких умов співставними є необґрунтованим. Крім того, у повідомленні ДП "Держзвонішінформ" відсутні відомості щодо обсягу поставок, умов оплати. Так, позивачем укладено контракти про постачання великих партій товару на умовах попередньої оплати в розмірі 95% та повної попередньої оплати. Суд вважає, що такі умови, а також менший обсяг відповідальності постачальника за умовами СРТ порівняно з DAP може вплинути на кінцеву вартість товарів. За таких обставин, суд вважає, що відповідач не мав повної інформації з офіційних джерел для належного встановлення рівня звичайних цін, а висновок про реалізацію позивачем товарів за цінами нижчими за звичайні є необґрунтованим. Податкове повідомлення-рішення про збільшення зобов'язання з податку на прибуток є протиправним та підлягає скасуванню.

Податковим повідомленням-рішенням від 20 червня 2014 року № до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкцій в сумі 217991 грн. 43 коп. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами. З акту перевірки вбачається, що підставою для такого рішення є висновок відповідача про те, що в період з 01.07.012 року по 31.12.2013 року позивачем проводилось утримання податку з виплачених на користь працівників доходів, але перерахування такого податку до бюджету здійснювалось несвоєчасно, чим порушено вимоги ст. 168 ПК України.

Відповідно до ст. 168 п. 168.1 п.п. 168.1.1-168.1.2 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

З акту перевірки та з розрахунку повноти та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб вбачається, що позивачем кошти працівникам виплачувались частинами, в тому числі і за межами податкового періоду, в якому їх нараховано.

Відповідно до ст. 168 п. 168.1 п.п. 168.1.5-168.1.6 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом. Відповідно до ст. 54 п. 54.2 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

В ході перевірки відповідачем встановлено, що частина нарахованого на користь працівників доходу виплачувалась позивачем за межами визначеного наведеними нормами строку. Відповідно, частина податку на доходи фізичних осіб перераховувалась позивачем до бюджету також з пропуском строку (а.с. 105-106) Ці обставини позивачем не оспорюються.

Податковим повідомленням-рішенням № від 20.06.2014 року до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі ст. 127 п. 127.1 ПК України. Зазначеною нормою встановлено відповідальність за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. З акту перевірки не вбачається, що відповідачем в ході її проведення встановлено факти виплати позивачем, як податковим агентом, доходу на користь інших осіб без нарахування, утримання (перерахування) податку на доходи фізичних осіб. Не подано таких доказів представником відповідача і в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає, що застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, встановлених п. 127.1 ст. 127 ПК України є безпідставним, а податкове повідомлення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Охтирський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 23.06.2014 року № , яким збільшено суму зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій на 358 044 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 179 022 грн.; від 20.06.2014 року № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, в розмірі 217 991 грн. 43 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Соп'яненко