Справа № 804/5390/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 рокусправа № 804/5390/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у справі № 804/5390/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Дніпровський" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и л а:

15 квітня 2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Дніпровський" звернулося до суду з адміністративним позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2013 р., № від 20.12.2013 р.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № , № від 20.12.2013 р. Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи було порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач - ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" засноване на підставі рішення зборів учасників ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" від 16.04.2009 р., протокол №1 Установчих зборів від 16.04.2009 р.

На податковий облік до Нікопольської ОДПІ позивача узято 18.05.2009 р. за №594.

Відповідно до Наказу № 536 від 20.11.2013 р., направлення на перевірку, виданих Нікопольською об'єднаною ДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області - відповідачем № 207/221 від 20.11.2013 р. була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ПК "Дніпровський" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Черняхів АГРОТРЕЙД", Фермерське господарство "Амфіра", ФГ "ТРИТОН" за період з 01.06.2011 р. по 30.04.2013 р. у фактичних періодах їх здійснення.

За результатами перевірки 11.12.2013 р. було складено Акт перевірки за № 1395/2201/36020648.

Згідно висновків Акту зазначено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ТОВ "Черняхів АГРОТРЕЙД", Фермерське господарство "Амфіра", ПП "Приватна торгово-виробнича фірма "Лайн", їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено невідповідність змісту первинних документів суті господарських операцій, які визнані не реальними по ланцюгу постачання, відсутність об'єктів оподаткування та порушення ст.185, ст.187, ст. 188, ст.198, ст.201, ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого: занижено податок на додану вартість на загальну суму 183621,26 грн., в тому числі, за червень 2011 р. у сумі 60384,91 грн., травень 2013 р. у сумі 123236,35 грн.; завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд. 19 декларації) на загальну суму 1 457 693,34 грн., в тому числі: за березень 2012 р. на суму 1 286 833,34 грн.; за травень 2013р. на суму 170 860,00 грн.; занижено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за липень 2012 р. на суму 1 332 513,00 грн.; завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) за травень 2013 р. на суму 368 414,08 грн.

20 грудня 2013 року відповідачем за результатами вказаної перевірки були прийняті: податкове повідомлення-рішення № , яким встановлені порушення ст.ст. 185, 187,188, 198, 201, 209 ПК України, у зв'язку з чим зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість всього у розмірі 1 826 107,42, в тому числі за періодами: червень 2012 р. - 1286833,38 грн. листопад 2013 р. - 170860,00 грн.; листопад 2013 - 368414,08 грн., та податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість, а саме за основним платежем у розмірі 183 621,26 грн., за штрафними санкціями у розмірі 91 810,63 грн.

Вирішуючи спір у справі та задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини справи свідчить про обґрунтованість відображення даного податкового кредиту за взаємовідносинами з ТОВ "Черняхів АГРОТРЕЙД", Фермерське господарство "Амфіра", ПП "Приватна торгово-виробнича фірма "Лайн" у відповідних податкових деклараціях з податку на додану вартість, в залежності від подальшого використання товару та безпідставності нарахування штрафних санкцій відповідачем, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують фактичність та реальність господарських правовідносин ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" з його контрагентами, а тому твердження відповідача щодо протилежного є необґрунтованими

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач, здійснюючи господарську діяльність, що полягає у вирощуванні курчат бройлерів, з метою забезпечення безперервної роботи кожної стадії виробничого процесу, в тому числі - вигодовування птиці, укладалися правочини з іншими підприємствами.

Між позивачем та ПП "ПТВФ "Лайн" було укладено договір поставки № 2100/ПД/18.05 від 17.05.2011 року. Згідно змісту укладеного договору ПП "ПТВФ "Лайн" зобов'язалось власними силами та засобами (умови поставки СРТ - згідно правил Інкотермс 2010) здійснити поставку сої у кількості 300 т. +/- 10%.

На виконання умов укладеного договору були вчинені господарські операції, які підтверджуються видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом першої інстанції.

Таким чином, ПП "ПТВФ "Лайн" було поставлено сою у загальній кількості 84,258 т., вартістю 309,40 грн. в т.ч. ПДВ 60 384,91. Отримана сума податкового кредиту була відображена в декларації (скороченій) за червень 2011 року у розмірі 60384,91, що відповідає періоду здійснення господарських операцій.

Так, між позивачем та ТОВ "Агропроінвест 08" було укладено договір на переробку давальницької сировини № 193/1 від 30.08.2010 року, за яким позивач отримував від ТОВ "Агропроінвест 08" послуги давальницької сировини щодо переробки сої в результаті чого позивач отримував соєвий екструдат.

Факт здійснення господарських операцій позивача з ТОВ "Агропроінвест 08" підтверджується актами прийому-передачі від 06.06.2011 р., 01.06.2011 р., 30.06.2011 р., акт виконаних робіт № 99 від 30.06.2011 р. та податкова накладна № 33 від 30.06.2011 р. акти приймання-передачі сировини від 28.06.2011 р., від 29.06.2011 р., від 30.06.2011 р.

Отримана сума податкового кредиту відображена в рішенні відповідача № від 20.12.2013 року в частині збільшення податкового зобов'язання у розмірі 60384,91 грн. за червень 2011 року та нарахування штрафних санкцій у розмірі 30 192,46 грн.

Між позивачем та ФГ "Амфіра" були встановлені господарські правовідносини, реальність, яких підтверджено первинними документами, які містяться в матеріалах справи та детально дослідженні судом першої інстанції, а саме: видаткові накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні, акт випуску готової продукції з давальницької сировини за травень 2013 р., акт прийому-передачі продукції за травень 2013 р., акт випуску готової продукції з давальницької сировини за серпень 2013 р., акт прийому-передачі продукції за вересень 2013 р.,звіт по кормодобавкам за вересень 2013 року.

Між позивачем та ТОВ "Черняхів-Агротрейд" були встановлені господарські правовідносини та укладено ряд договорів про проведення господарських операцій, реальність яких підтверджується первинними документами, які містяться в матеріалах справи та детально досліджені судом першої інстанції.

ТОВ "Черняхів-Агротрейд" було передано у власність позивача соняшник у кількості 1 950 т., вартістю 7 721 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 1 286 833,34. Отримана сума податкового кредиту була відображена в декларації (загальній) за березень 2012 року у розмірі 1 286 833,33 грн., що відповідає періоду здійснення господарських операцій (виписки податкових накладних).

Предметом перевірки також були взаємовідносини позивача з ФГ "ТРИТОН" щодо поставки соняшника на підставі договору поставки № П1065 від 18.04.2013 р. Однак, дана сума податкових зобов'язань не врахована при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та не відображена в висновках акту перевірки, у зв'язку з тим, що на момент перевірки у базі "податковий блок" розбіжність по взаємовідносинам з ФГ "ТРИТОН" відсутня, питання взаємовідносин позивача з даним контрагентом є недослідженими відповідачем.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Позивач, укладаючи договори з контрагентами обумовили усі суттєві умови купівлі-продажу товару (умови передачі товару, оплати, вимоги до якісних та кількісних характеристик і т. ін.).

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996 (далі - Закон №996), фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Видаткова накладна є первинним документом, що підтверджує факт отримання товару покупцем від постачальника для подальшого використання його в господарській діяльності товариства.

Згідно п. 2 ст. 9 Закону №996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зміст наданих позивачем первинних документів відповідає вимогам вищезазначеної норми закону та містить всі обов'язкові реквізити, в тому числі найменування та кількість переданого товару, підписи уповноважених осіб, що засвідчують настання реального факту передачі та приймання товару, послуг.

Крім того, відповідно до п. 11.1. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, основним документом перевезення вантажів є, в тому числі, товарно-транспортна накладна.

Також, згідно п. 1 вищевказаного наказу при визначені поняття товарно-транспортної накладної встановлено, що це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Таким чином, пред'явлені видаткові та товарно-транспортні накладні є законодавчо визначеними первинними документами, що є безпосереднім та єдиним доказом фактичного передання товару від продавця до покупця.

Згідно п. 198.1.ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Таким чином, норми ПК України визначають один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку - відсутність податкової накладної. Інших підстав не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті ПДВ, вказаний Закон не передбачає.

Позивачем фактично була сплачена сума ПДВ при придбанні товару, що входить до вартості самого товару та враховуючи положення податкового законодавства правомірно включено вказану суму до податкового кредиту та відображено її у відповідних деклараціях (загальній та скороченій) з ПДВ.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність носить індивідуальний характер, тобто підприємство не може відповідати за правочини своїх контрагентів. Порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Не є підставою для відмови у праві на податковий кредит з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку на відшкодування податку на додану вартість у разі якщо останній виконав передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Податковий кодекс України не передбачає обов'язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку.

Таким чином судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують фактичність та реальність господарських правовідносин ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" з його контрагентами, а тому твердження відповідача щодо протилежного є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 27 травня 2014 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов