Справа № 354/609/14-а 2-а/354/38/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 р. Справа № 876/11750/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.11.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

29.08.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача - Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (далі-Поляницька сільська рада) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд :

- визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення № 210-34-2014 від 17.07.2014 року про відмову у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

- скасувати п.9.2. рішення Поляницької сільської ради № 210-34-2014 від 17.07.2014 року про відмову у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у с. Поляниця;

- зобов'язати Поляницьку сільську раду винести на засідання чергової сесії клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,20 га та передачу її безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах с.Поляниця.

Позовні вимоги мотивовані тим, що реалізуючи своє конституційне і законне право, в порядку ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, у листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до Поляницької сільської ради із клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами для отримання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку в межах с. Поляниця.

За результатами розгляду вказаного клопотання, рішенням Поляницької сільської ради № 210-34-2014 від 17.07.2014 року позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкту вимогам Генерального плану села Поляниця та у зв'язку із відсутністю земель комунальної власності (земель запасу) під житлову та дачну забудову.

ОСОБА_1 вважає, що такі дії відповідача є незаконними та такими, що порушують її законне право на отримання земельної ділянки, а оскаржуване рішення Поляницької сільської ради таким, що не містить обґрунтування відмови всупереч вимог статті 118 Земельного кодексу України та підлягає скасуванню з огляду на те, що у її клопотанні відповідно з вимогами чинного законодавства України визначено всі необхідні дані та обґрунтовано намір реалізувати право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах с.Поляниця згідно з ст.ст. 2 , 81, 116, 121, 118, 122 Земельного кодексу України.

Тому, вважаючи рішення Поляницької сільської ради від 17.07.2014 року протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 щодо володіння та користування земельною ділянкою, позивач просить суд скасувати дане рішення та задовольнити позовні вимоги заявлені до Поляницької сільської ради.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.11.2014 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись з клопотанням до Поляницької сільської ради про отримання безоплатно у власність земельної ділянки, позивачка зазначила про бажання отримати будь-яку земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,25 га в межах с.Поляниця для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, не конкретизувавши всупереч ч.6 ст.118 ЗК України місце знаходження бажаної земельної ділянки, і в додаток до заяви про надання земельної ділянки долучила роздруківку з графічних меж с. Поляниця, з якої неможливо визначити бажане місце розташування земельної ділянки.

Оскільки позивачка не надала відповідачу необхідних та обов'язкових для розгляду його клопотання відомостей (графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки), суд вважає, що підстава, з якої відповідач виніс оскаржуване рішення, повністю узгоджується з приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач - ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що 28.11.2013 року позивач ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до Поляницької сільської ради із клопотанням в порядку статті 118 Земельного кодексу України про виділення та надання їй безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації орієнованою площею 0,25 га в межах с.Поляниця та надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки (а.с.7-8).

У додатку до вказаного клопотання в якості графічного матеріалу з бажаним місцем розташування земельної ділянки позивач надала роздруківку з графічних меж с.Поляниця із відмежованою нею частиною території.

За результатами розгляду клопотання позивача, рішенням Поляницької сільської ради № 210-34-2014 від 17.07.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку площею до 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в зв'язку з відсутністю земель комунальної власності (земель запасу), які можуть бути надані під житлову, дачну забудову та у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам Генерального плану села Поляниця (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

В силу ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною 2 статті 19 Конституції України також передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 12, 40, 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку.

В силу ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В силу ч.8 ст. 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч.10 ст. 118 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

В силу ч.11 ст. 118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернувшись в порядку ч.6 ст. 118 ЗК України до Поляницької сільської ради з клопотанням про отримання безоплатно у власність земельної ділянки, зазначила в даному клопотанні про бажання отримати без її погодження будь-яку земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,25 га в межах с.Поляниця Івано-Франківської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, при цьому всупереч ч.6 ст.118 ЗК України не конкретизувавши місце розташування бажаної земельної ділянки. Також позивач в додаток до заяви про надання земельної ділянки долучила роздруківку з графічних меж с. Поляниця Івано-Франківської області, з якої неможливо визначити бажане місце розташування земельної ділянки.

В контексті встановлених обставин справи судом першої інстанції вірно зазначено, що законодавство не покладає на орган місцевого самоврядування обов'язок щодо пошуку для зацікавленої особи земельної ділянки з врахуванням побажань заявника. Однак, орган місцевого самоврядування зобов'язаний перевірити чи відповідає бажана земельна ділянка, місце розташування якої зазначено в клопотанні особи, встановленим вимогам для відповідного її використання. При цьому, без визначення особою місця розташування земельної ділянки неможливо перевірити відповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З'ясування зазначених питань є обов'язковим для вирішення питання про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п.7 ст. 118 ЗК України).

Тому, оскільки ОСОБА_1 не надано Поляницькій сільській раді необхідних та обов'язкових для розгляду її клопотання відомостей (графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки), колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що підстава, з якої відповідач виніс оскаржуване рішення, повністю узгоджується з приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України.

З оскаржуваного рішення Поляницької сільської ради від 17.07.2014 року також слідує, що відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Поляницька сільська рада також мотивує відсутністю земель комунальної власності (земель запасу), які можуть бути надані під житлову, дачну забудову. Дана обставина знаходить своє підтвердження листом Відділу Держземагенства у м.Яремчому Івано-Франківської області від 08.09.2014 року № 2404/05/20 з якого вбачається, що у відповідності до відомостей державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) станом на 01.07.2014 року, на території Поляницької сільської ради відсутні землі запасу комунальної форми власності в межах населеного пункту села Поляниця (а.с.25). Також, з наявної у матеріалах справи довідки Поляницької сільської ради від 01.10.2014 року № 507/02-31 вбачається, що на території Поляницької сільської ради відсутні землі запасу комунальної форми власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с.24).

Як наслідок, враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Поляницька сільська рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, зокрема ЗК України.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.11.2014 р. по справі № 354/609/14-а, 2-а/354/38/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик