Справа № 2а-1848/11/1111
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2015 р. м.Київ К/800/55508/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Домініон-Кіровоград» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі за позовом Приватного підприємця ОСОБА_2 до Кіровоградської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Домініон-Кіровоград», про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2011 року Приватний підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовом до Кіровоградської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Домініон Кіровоград», в якому просив визнати нечинним та скасувати рішення від 12 березня 2009 року №1862 «Про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 ТОВ «Домініон Кіровоград».

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 вересня 2011 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2; постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 вересня 2011 року скасовано; позов задоволено; рішення Кіровоградської міської ради від 12 березня 2009 року №1862 скасовано.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Домініон-Кіровоград» звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року та залишити в силі постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 вересня 2011 року.

Позивач ОСОБА_2 у поданих запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог у справі є оскарження рішення Кіровоградської міської ради від 12 березня 2009 року №1862 «Про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 ТОВ «Домініон-Кіровоград». Вказаним рішенням внесено зміни до пункту 8.71 рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2007 року №405 та замінено слова: « 1,89 га» на слова « 1,89 га» - інші землі, які використовуються для транспорту та зв'язку» (п.1); затверджено Товариству з обмеженою відповідальністю «Домініон-Кіровоград» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 20 років площею 18892,10 кв. м по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування торгово-розважального комплексу та акт визначення збитків власників землі та землекористувачів, пов'язаних із вилученням земельної ділянки (п.2); передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Домініон-Кіровоград» в оренду на 20 років земельну ділянку площею 18892,10 кв.м - інші землі, які використовуються для транспорту та зв'язку, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування торгово-розважального комплексу за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (п.3); зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Домініон-Кіровоград» укласти договір сервітуту для проїзду та проходу по наявному шляху з ПП ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 490,10 кв. м по АДРЕСА_1 (п.4); управлінню земельних відносин та навколишнього природного середовища доручено забезпечити виготовлення та видачу договору оренди земельної ділянки (п.5); контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію міської ради з питань архітектури, будівництва, регулювання земельних відносин та реклами та першого заступника міського голови (п.6).

В обґрунтування вимог про визнання нечинним та скасування вказаного рішення позивач ПП ОСОБА_2 посилався на неправомірність зміни міською радою цільового призначення земельної ділянки, протиправність передачі в оренду третій особі для будівництва та обслуговування торгово-розважального комплексу земельної ділянки, на якій розташований автовокзал. При цьому позивач вказував про порушення його прав, оскільки він мав намір отримати 30 м.кв цієї земельної ділянки для розміщення торгівельного павільйону.

Розглядаючи та вирішуючи по суті справу, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2, 5 Земельного кодексу України міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

У даній справі міська рада, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а суб'єкт владних повноважень - міська рада - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, спори предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14 та від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14.

Крім цього, позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх цивільних прав, оскільки передача третій особі спірним рішеннями відповідача в оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування торгово-розважального комплексу порушує його права на отримання частини цієї земельної ділянки у користування.

Як визначив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2014 року у справі №21-544а14, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Домініон-Кіровоград» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року та постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 вересня 2011 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді