Справа № 872/16623/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2015 рокусправа № 804/11029/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року у справа № 804/11029/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийнятого Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, № /3/39652 від 16.10.06 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 615 945,00 грн., у тому числі 463 400,00 грн. - основний платіж, 152 545,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивачем порушено вимоги пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.2 п.5.3,пп.5.4.2 п.5.4, п.5.9 ст.5, пп.8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо заниження податку на прибуток на загальну суму 463400,00 грн. Так, електроенергія, газ, технічна вода, стисле повітря відпускаються постачальниками на підставі показників вимірювальних приладів, які фіксують фактично спожиту позивачем кількість зазначеного продукту. На підставі показників вимірювальних приладів складається акт прийому-передачі і оформляється рахунок на оплату. Відтак, такі витрати є витратами, пов'язаними з придбанням запасів, тому не беруть участь у розрахунках а ні приросту а ні збитку балансової вартості таких запасів.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від25 листопада 2008 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 липня 2013 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» задоволено, постанову господарського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2007 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт зазначає про необґрунтованість доводів позивача та вказує, що витрати запасів у вигляді електроенергії, газу, технічної води та стислого повітря є матеріальною складовою незавершеного виробництва та залишків готової продукції, а витрати по їх транспортуванню - витратами по доведенню таких запасів до стану. в кому вони придатні для подальшого використання в запланованих цілях. Відтак, вартість таких витрат слід включати до розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів у незавершеному виробництві та залишках готової продукції у відповідності до п.5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

У судовому засіданні апелянт доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги ,у судове засідання не прибули. про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, здійснивши перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2005 р. по 31.12.2005 р., за результати якої складено акт № 703/231.32358151 від 13.04.2006 р. В акті перевірки зазначено про порушення позивачем п.5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», яке полягало у тому, що підприємством не враховано при розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів в частині незавершеного виробництва та залишків готової продукції вартість придбаних електроенергії, природного газу, технічної води і стислого газу, що призвело до заниження суми валового доходу на 1 814 500,00 грн. В акті зазначено про порушення позивачем пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.2 п.5.3, пп.5.4.2 п.5.4 ст.5, пп.8.1.2 п.8.1, пп.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», яке полягало у тому, що до складу валових витрат позивачем включені витрати, пов'язані з розробкою технології хімічної обробки труб, що підлягають амортизації, за 3 квартал 2005 р. у сумі 13 500,00 грн., за 4 квартал 2005 р. у сумі 25 500,00 грн., всього завищення валових витрат склало 39 000,00 грн. На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /3/39652 від 16.10.2006, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 615 945,00 грн., у тому числі 463 400,00 грн. - основний платіж, 152 545,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції і зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності визначає Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року № 751/4044. Згідно з пунктом 6 П(С)БО 9, для цілей бухгалтерського обліку запаси включають:

- сировину, основні й допоміжні матеріали, комплектуючі вироби та інші матеріальні цінності, що призначені для виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг, обслуговування виробництва й адміністративних потреб;

- незавершене виробництво у вигляді незакінчених обробкою і складанням деталей, вузлів, виробів та незакінчених технологічних процесів. Незавершене виробництво на підприємствах, що виконують роботи та надають послуги, складається з витрат на виконання незакінчених робіт (послуг), щодо яких підприємством ще не визнано доходу;

- готову продукцію, що виготовлена на підприємстві, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим договором або іншим нормативно - правовим актом;

- товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу;

- малоцінні та швидкозношувані предмети, що використовуються протягом не більше одного року або нормального операційного циклу, якщо він більше одного року;

- молодняк тварин і тварини на відгодівлі, продукцію сільського і лісового господарства, якщо вони оцінюються за цим Положенням (стандартом).

Придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю. Первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат (пункт 9 П(С)БО 9): суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю), за вирахуванням непрямих податків; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які відшкодовуються підприємству; транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів); інші витрати, які безпосередньо пов'язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів. Первісною вартістю запасів, що виготовляються власними силами підприємства, визнається їхня виробнича собівартість, яка визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (далі - П(С)БО 16), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 38, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року № 27/4248 із змінами і доповненнями.

Так, позивач для коригування валових витрат веде розрахунок запасів, приведених у п. 5.9. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», по вартості, що містить у собі не тільки матеріальні складові частини, а й інші витрати, викладені вище, передбачені обліком балансової вартості запасів у бухгалтерському обліку.

У П(С)БО 9 визначено всі можливі в бухгалтерському обліку запаси і про їхню первісну вартість, а п.5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» зазначається про об'єкт коректування - вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів. Даний перелік є вичерпним і у ньому відсутні такі об'єкти коригування, як електроенергія, природний газ, технічна вода, стисле повітря.

Електроенергія, природний газ, технічна вода та стисле повітря не є запасами, податковий облік приросту (убутку) балансової вартості яких має вестися платником податків в силу вимог пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки відрізняється від інших товарів, сировини, матеріалів тощо особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками, які включають в себе одночасність виробництва та споживання й неможливість складування. Дані ресурси не можуть зберігатися на складах, у незавершеному виробництві та у залишках готової продукції, оскільки вони за своєю фізичною природою не можуть накопичуватись.

При цьому, Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» зобов'язано вести податковий облік приросту (убутку) балансової вартості незавершеного виробництва і залишків готової продукції тільки в частині вартості запасів, визначених Законом, а саме: сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів, використаних на їхнє виробництво. Витрати, зв'язані з виробництвом (перетворенням, збереженням) запасів, у тому числі витрати на оплату праці, відрахування на соціальні заходи, амортизація і т.п., у податковому обліку приросту (убутку) балансової вартості незавершеного виробництва і залишків готової продукції не враховується.

Відтак, позивачем не було завищено валових витрат внаслідок порушення вимог пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки у нього не було обов'язку включати у розрахунок приросту (убутку) запасів вартість електроенергії, природного газу, технічної води і стислого повітря, спожитих при виробництві готової продукції.

Щодо послуг, які надавались позивачу ПП «НВФ «Екохім», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «НВФ «Екохім» на підставі договору від 01.06.2005 р. № 01.197/336 здійснило для позивача розробку технології хімічної обробки труб. В акті перевірки зазначено, що відповідно до анотації виконання науково-дослідницьких робіт по етапу №2 плану робіт (акт №2 здачі-приймання науково-технічних робіт) ПП «НВФ «Екохім» було здійснено інформаційний пошук методів хімічної обробки труб з метою видалення термічної окалини по патентних джерелах, періодичних виданнях та науково-технічній літературі, проаналізовані узагальнені - методи хімічної обробки поверхні котельних труб, та виявлені основні напрямки удосконалення цього процесу. Перевіркою зроблено висновок, що вказана розробка базується на застосуванні досліджень та інших знань з метою планування вдосконалення процесів хімічної обробки поверхні котельних труб і є нематеріальним активом.

Для проведення хімічної обробки труб у трубопрокатному цеху використовувалась Технологічна інструкція ТИ НТК 6-04, застосовувана на підприємстві з 29.10.2004р., замість ТИ ЮТЗ 2-28-96. У пункті 1.2 вищевказаної Інструкції викладається технологія видалення термічної окалини з поверхні труб із застосуванням сірчано-соляного розчину й інших кислот. Для прискорення процесу видалення термічної окалини в рамках існуючої технології й у межах технічних можливостей позивача був укладений договір із ПП «НВФ «Екохім» від 01.06.05р. № 01.197/336 на закупівлю препарату «Фосфол-П». При цьому, Препарат «Фосфол-П» не є новою розробкою, а використовується на багатьох металургійних підприємствах України і Росії як рідкий інгібітор, що забезпечує ведення процесу травлення труб.

З огляду на індивідуальність підприємства і специфіку технології, а також через відсутність власної лабораторії, перед укладанням контракту на придбання великої партії препарату «Фосфол-П» фахівцями ПП «НВФ «Екохім» були надані послуги по деталізації можливих нюансів при промисловому застосуванні даного препарату в умовах позивача. При цьому діюча технологічна інструкція ТИ НТК6-04 хімічної обробки труб у цеху не змінювалась. Підприємство не укладало договір на покупку нової технології, а уклало договір на надання послуг по іспиту препарату в умовах травильного відділення ЗАТ «Нікопольська трубна компанія».

У рамках вищевказаного договору підприємству також були надані: «Токсикологічний паспорт хімічної речовини, що впроваджується в промисловість», а також «Технологічна інструкція з використання робочих розчинів для видалення термічної окалини з поверхні котельних труб» (надана не технологія виготовлення препарату, а інструкція з застосування робочого розчину).

У своїх висновках щодо того, що вартість вищевказаних послуг ПП «НПФ «Екохим» є нематеріальним активом і підлягає амортизації відповідач посилається на положення бухгалтерського обліку, зокрема П(С)БО 8 «Нематеріальні активи» і П(С)БО 16 «Витрати». При цьому, згідно п.1.2 ст.1 вищевказаного Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» нематеріальний актив - це об'єкти інтелектуальної, у тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані в порядку, установленому відповідним законодавством, об'єктом права власності платника податків. Відповідно до п.4 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи» нематеріальний актив - це немонетарний актив, що не має матеріальної форми, може бути ідентифікований і утримується підприємством з метою використання протягом періоду більш одного року (або одного операційного циклу, якщо він перевищує рік) для виробництва, торгівлі, в адміністративних цілях або надання в оренду іншим особам .

В тому випадку, якщо об'єкт не підпадає під визначення нематеріального активу, наведене в п.1.2 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», то в цілях податкового обліку вартість такого об'єкту відноситься до складу валових витрат підприємства в тому звітному періоді, на який доводиться одна з наступних подій, подіям раніше (пп. 11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»): - чи дата списання засобів з банківських рахунків платника податків на оплату товарів (робіт, послуг); - або дата оприбутковування платником податків товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податків результатів робіт (послуг).

В цьому випадку валові витрати підприємства можуть бути збільшені на суму понесених підприємством витрат на підставі положень або п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно якого до складу валових витрат включаються «суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг)», або п.п.5.4.2 п.5.4 ст.5 вказаного Закону, згідно якого до складу валових витрат підприємства відносяться «витрати, окрім тих, що підлягають амортизації, пов'язані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, на винахідництво і раціоналізацію господарських процесів, проведення дослідно-експериментальних і конструкторських робіт, виготовлення і дослідження моделей і зразків, пов'язаних з основною діяльністю платника податків, виплатою роялті і придбанням нематеріальних активів (окрім тих, що підлягають амортизації) для їх використання в господарській діяльності платника податків».

Відтак, вартість послуг ПП «НВФ «Екохім» в цілях оподаткування не може бути визначена як нематеріальний актив, а отже підприємство в своєму податковому обліку має право віднести вартість таких послуг до складу валових витрат відповідного звітного періоду на підставі положень п.п.5.4.2 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки є послугами по дослідно-промисловому іспиту в умовах травильного відділення підприємства препарату «Фосфол-П», який використовується при хімічній обробці труб.

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, тому не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року у справа № 804/11029/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня виготовлення її тексту у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко