Справа № 820/1414/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 березня 2015 р. № 820/1414/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - Ковкіна О.В.,

представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана"

до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Українсько-болгарське товариство з обмеженою відповідальністю "Пірана", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення рішення видане Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 03.02.2015 року;

- скасувати податкове повідомлення рішення видане Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 03.02.2015 року.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що при проведенні перевірки контролюючим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки є неправомірними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити через безпідставність. Згідно наданих до суду письмових заперечень пояснив, що оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення від 03.02.2015 року №, № є цілком законними та обґрунтованими, винесені відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" () щодо фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ТД «ТРЕЙДТОРГ» () за лютий 2014 року , ТОВ «КОМПАНІЯ УКРПРОМТОРГ» () за травень 2013 року, ТОВ «СК-У» () за квітень 2014 року, за результатами якої складено акт №148/20-38-22-03-08/22699101 від 19.01.2015 року.

У вказаному акті перевірки містяться висновки про порушення Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана":

- неможливість підтвердження здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України у перевіряємому періоді між УБ ТОВ «Пірана» () та ТОВ "ТД "ТРЕЙДТОРГ (код ЄДРІІОУ 38993653) за лютий 2014 р., ТОВ «КОМПАНІЯ «УКРПРОМТОРГ» (код ЄДРІІОУ 38354571) за травень 2013 р., ТОВ "СК-У" () за квітень 2014 р.;

- ст.1. п.2 ст.3, ст.4, п.6 ст.8. п. 1 та п. 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2 „Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерскому обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, в частині необхідності організації бухгалтерського обліку та складання первинних документів з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно-правовим актам, не завдають шкоди державі, підписаних уповноваженими на те особами; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов'язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями стандартами) бухгалтерського обліку та п. 44.1 ст. 44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст. 200, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, внаслідок чого зайво включило до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі 119177,56 грн., у т.ч. за травень 2013 сумі 44511,66грн., за лютий 2014 року у сумі 46479.25 грн.. за квітень 2014 року 28186,65 грн. в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну 119177,56 грн., у т.ч. за травень 2013 року у сумі 44511,66 грн.. за лютий 2014 року у сумі 46479,25 грн.. за квітень 2014 року 28186,65 грн.,

- п..138.2. п. 138.6, п.138.8 ст.138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) завищено суму витрат по придбанню послуг/товару у ТОВ «КОМПАНІЯ «УКРПРОМТОРГ» () на суму 222558 грн. у декларації з податку на прибуток за 2013 рік, в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягас сплаті на загальну суму на 40393 грн. у декларації з податку на прибуток за 2013 рік.

На підставі висновків акту перевірки №148/20-38-22-03-08/22699101 від 19.01.2015 року Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

-№ від 03.02.2015 року, яким Українсько-болгарському товариству з обмеженою відповідальністю "Пірана" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у сумі 60589,50 грн., в т.ч. за основним платежем 40393,0 грн., за штрафними (фінансовими санкціями) 20196,50 грн.;

-№ від 03.02.2015 року, яким Українсько-болгарському товариству з обмеженою відповідальністю "Пірана" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 178766,34 грн., в т.ч. за основним платежем 119177,56 грн., за штрафними (фінансовими санкціями) 59588,78 грн.

Перевіряючи вказані в акті перевірки висновки відповідача і винесені на їх підставі спірні правові акти індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд приходить до наступних висновків.

Контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що в перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «ТД «ТРЕЙДТОРГ», ТОВ «КОМПАНІЯ УКРПРОМТОРГ», ТОВ «СК-У».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «ТД «ТРЕЙДТОРГ», суд зазначає наступне.

Між Українсько-болгарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пірана" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ТРЕЙДТОРГ», (продавець) укладено договір поставки №25 від 05.02.2014 року, згідно умов вказаного договору продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товари (надалі товар) на умовах викладених в даному договорі та додаткових умовах до нього які є невід'ємною частино договору.

Відповідно до п.2.1. асортимент та ціна партії товару, яку зобов'язується купити покупець, встановлюється в видаткових накладних на поставку партії товару.

З видаткових накладних долучених до матеріалів справи №РН-0221/02 від 21.02.2014 року та №РН-0210/02 від 10.02.2014 року вбачається, що в них не назначені посади осіб які підписали таку видаткову накладну.

Згідно п.3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, у видаткових накладних місцем складання документу зазначено Запорізька область, м. Запоріжжя.

Окрім того, не надано до суду документи щодо відрядження посадових осіб до м. Запоріжжя.

Відповідно до п.3.7. договору місце приймання -передачі товару: м.Харків, Ескадний, в'їзд 3-А. Транспортування товару до пункту приймання-передачі здійснюється силами та за рахунок продавця, якщо інше не передбачено домовленістю між сторонами.

Доказів в підтвердження наявності додаткових домовленостей між сторонами договору до суду не надано.

Слід звернути особливу увагу на те, що до суду не надано товарно-транспортних накладних, що не дає змоги підтвердити рух товару від постачальника до покупця.

Тобто відповідно наданим документам товар отримувався в м.Запоріжжя, що суперечить умовам договору, а також доказів його транспортування, розвантаження та завантаження позивачем не надано.

Відповідно до ст. 1 та ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарської операції. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абз.27 п.1 Правил товарно-транспортна накладна - Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" зазначені документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення є товарно-транспортна накладна.

Підпунктом 13.1, п. 13 "Правила здачі вантажів" Правил визначено, - перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

З огляду на вищезазначене, за відсутності у позивача оформлених ТТН на перевезення товару не можлиливо встановити факт передачі таких товарів, що в свою чергу свідчить про безтоварний характер згаданих господарських операцій.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «СК-У», суд зазначає наступне.

Між Українсько-болгарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пірана" (замовник) та ТОВ «СК-У» укладено договір поставки від 22.04.2014 року №71 за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товари, на умовах викладених в даному договорі та додаткових умовах до нього, які є невід'ємною частиною договору.

У вказаному договорі виявлені тотожні порушення договору №25 від 05.02.2014 року щодо видаткових накладних долучених до матеріалів справи.

Окрім того, не надано до суду документи щодо відрядження посадових осіб до м. Києва.

Згідно п.4.2. договору сторони домовились, що сплата за товар відбувається не пізніше, ніж 60 календарних дні з дати постачання товару. Датою постачання товарів розуміється дата відвантаження товарів покупцеві.

Відповідно до видаткової накладної №РН-0428/03 від 28.04.2014 року товар (бета-каротин) був переданий покупцю 28.04.2014 року.

До матеріалів справи не надано документів в підтвердження здійснення розрахунків за надані послуги (платіжних доручень,виписок банку).

Представником позивача долучено довідку за підписом директора Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана", в якій повідомляється, що заборгованість перед ТОВ «СК-У» по договору від 22.04.2014 року №71 складає 169119,90 грн., довідка датована 04.03.2015 р., тобто товар переданий одинадцять місяців тому, а оплата за нього не здійснена.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «КОМПАНІЯ УКРПРОМТОРГ», суд зазначає наступне.

Між Українсько-болгарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пірана" (замовник) та ТОВ «КОМПАНІЯ УКРПРОМТОРГ» (виконавець) укладено договір про надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання від 25.04.2013 року №2504-13 за умовами якого виконавець зобов'язується за завданням замовника щомісячно надавати послуги по технічному обслуговуванню виробничого обладнання, що включає в себе: щомісячний профілактичний ремонт та поточний і капітальний ремонти.

Відповідно до п.1.5. договору виконавець надає послуги за заявкою замовника. Заявка направляється виконавцю факсом або електронною поштою або передається в руки в довільній формі з вказанням об'єму робіт. Виконавець на підставі заявки здійснює огляд обладнання, складає кошторис, погоджує з замовником і тільки після цього приступає до виконання робіт.

Позивачем не надано копій заявок замовника, в порушення умов договору.

Згідно п.1.6. договору вартість витратних матеріалів і запасних чистин які не включені в кошторис по технічному обслуговуванню обладнання, їх вартість компенсується виконавцю додатково по факту використання і по вартості, погодженою з замовником попередньо.

Умовами та сторонами договору не уточнено яким чином має узгоджуватись попередньо вартість витратних матеріалів та яким чином відбувалась сплата за них та їх транспортування.

Відповідно до п.п.4.2.3 п.4.2 договору виконавець зобов'язаний виконувати поставку оригінальних запчастин і витратних матеріалів, необхідних для виконання робіт по наданню послуг за даним договором.

До матеріалів справи не надано доказів в підтвердження того, що виконавець використовував оригінальні запасні частини. Крім того, в підпунктах 4.2.3 та 4.2.4 передбачені дії, які виходять за межі предмету вказаного договору.

Суд звертає особливу увагу на те, що 4 акти приймання-передачі наданих послуг датовані травнем 2013 року, містять в собі перелік наданих послуг, що повторюються.

Вказане не узгоджується з предметом укладеного договору, а саме не надано обґрунтувань та доказів в підтвердження господарської необхідності протягом одного місяця здійснювати технічне обслуговування виробничого обладнання, хоча предмет договору стосується надання послуг щомісячно.

За наслідками вказаних господарських операцій по трьом вищенаведеним договорам, підприємство позивача не надало доказів в підтвердження отримання прибутку та економічно обґрунтованої мети для укладання вказаних договорів.

Так, відповідно до вимог статті 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Положеннями п. 198.2. ст.198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підставі п.198.6. ст.198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Згідно п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України , сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Враховуючи вищевикладені факти, суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлена нереальність та фіктивність укладених правочинів, а надані документи не відповідають вимогам чинного законодавства України та не можуть вважатися доказами по справі, в розумінні положень розділу 2, глави 6 КАС України.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем до матеріалів справи не надано документів, які б спростовували висновки контролюючого органу.

За таких обставин, висновки контролюючого органу, що викладені в акті перевірки відповідають дійсності, оскаржувані податкові повідомлення - рішення, відповідають ч.3 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими, спростовуються зібраними доказами по справі та не підлягають задоволенню.

На виконання вимог КАС України, а саме Глави 7 Розділу 2, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати.

Суд зазначає, що порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.09.2013 року N 590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, відповідно до відхиленої частини вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" решту суми судового збору в розмірі 4308.38 грн. на користь Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Стягнути з Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" () суму судового збору в розмірі 4308.38 грн. (чотири тисячі триста вісім гривень 38 копійок) на користь Державного бюджету України (отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м.Харкова Харківській області, код: 37999628, МФО банку: 851011, назва банку: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 4011, призначення платежу: Судовий збір).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 березня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко