Справа № 820/19207/14
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 березня 2015 р. № 820/19207/14

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., при секретарі судового засідання Гумінській Л.М.,

за участі сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника першого відповідача, другого відповідача та другої третьої особи - Яценка А.О.,

представника першої третьої особи - не з'явився,

представника третьої третьої особи - не з'явився,

представника четвертої третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Добриніної Юлії Миколаївни, треті особи - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Добриніної Юлії Миколаївни, треті особи - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд скасувати рішення Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової А.В. (як державного реєстратора прав на нерухоме майно) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12692906 від 25.04.2014 р. про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_6, податковий номер НОМЕР_1 на 1/3 частки дільниці залізничної колії довжиною 527 метрів, інвентаризаційний номер 00008, що складає 175,67 метра, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до ст.ст. 3, 9, 11, 15, 16, 20, 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор прав на нерухоме майно не мав передбачених законом підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, право власності на який не було зареєстровано відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення цього права; не мав передбачених законом підстав для здійснення, на думку позивача, виділу частки зі спільної часткової власності та закріплення виділу такої частки в натурі без долучений до такого процесу інших учасників спільної часткової власності на єдиний об'єкт (ділянку залізничної колії довжиною 527 м., інвентаризаційний номер 000083, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1) та отримання відповідної, оформленої належним чином згоди співвласників на виділ частки та (або) поділ спільного майна в натурі; а також не мав передбачених законом підстав під час проведення державної реєстрації для відкриття розділу Державного реєстру прав відносно 1/3 об'єкту нерухомого майна, а ціна увесь об'єкт (ділянку залізничної колії довжиною 527 м., інвентаризаційний номер 000083. яка розташована за адресою: АДРЕСА_1) в цілому.

Відповідачі, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова Алла Валентинівна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Добриніна Юлія Миколаївна, третя особа ОСОБА_6 проти позову заперечували, надали до суду заперечення на адміністративний позов, в яких, посилаючись на приписи норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зазначили, що дії державного реєстратора відповідають вимогам цього закону та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідачів та третьої особи ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представники третіх осіб, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_9, ОСОБА_8, а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 особисто у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог процесуального законодавства; від третьої особи ОСОБА_8 через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд зазначає, що, з урахуванням уточненої позовної заяви, що надійшла через канцелярію Харківського окружного суду 31.01.2015 року та яка прийнята протокольною ухвалою суду від 31.05.2015 року, позовні вимоги, звернені до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Добриніної Юлії Миколаївни у позові, що подавався позивачем 27.11.2014 року, судом не розглядаються.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії картки прийому заяви №12690966 (Т.2, а.с.9) 25.04.2014 року ОСОБА_6 звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на 1/3 частини дільниці залізничної колії довжиною 527 м, інв..№000083 (Т.2, а.с.6-7), надавши із заявою копії Договору купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р., акт приймання-передачі №5 від 30.03.2007 р., складеного між ФОП ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством "Харківський завод тракторних двигунів" в особі ліквідатора Брінь В.С. на виконання Договору купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р., виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (Т.2, а.с.10-19).

На підставі прийнятої заяви приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12692906 від 25.04.2014 р., відповідно до якого державний реєстратор вирішив провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки: 1/3, на 1/3 частку дільниці залізничної колії довжиною 527 м, інв..№000083, що складає 175,67 м за ОСОБА_6 (Т.2, а.с.48).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі по тексту - Закон) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до приписів ст. 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких не можливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Статтею 15 Закону встановлено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, частиною 1 вищезазначеної статті регламентовано, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частина 4 ст.15 Закону передбачає, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 17 Закону визначено вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, серед іншого, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 затверджено Порядок реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі по тексту - Порядок), відповідно до п.2 якого державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Відповідно до п.5 Порядку подання документів для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється особисто заявником або шляхом надсилання поштою з описом вкладення.

Пунктами 8-9, 13 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Орган державної реєстрації прав у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст.

Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Відповідно до п.15 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно з пунктами 20-22 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав щодо об'єкта нерухомого майна, право власності на який заявлене вперше, державний реєстратор відкриває відповідний розділ у Державному реєстрі прав, присвоює реєстраційний номер такому об'єкту та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

Державний реєстратор оформляє рішення про державну реєстрацію прав у одному примірнику. Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса як до державного реєстратора щодо реєстрації права власності на 1/3 частини дільниці залізничної колії довжиною 527 м, інв..№000083, надавши разом із відповідною заявою копії Договору купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р. та акт приймання-передачі №5 від 30.03.2007 р., складеного між ФОП ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством "Харківський завод тракторних двигунів" в особі ліквідатора Брінь В.С. на виконання Договору купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р.

Відповідно до умов вищевказаного договору Відкрите акціонерне товариство "Харківський завод тракторних двигунів" в особі ліквідатора Брінь В.С., Продавець, уклало договір купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р. з ФОП ОСОБА_3., ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_8, Покупці за договором.

Згідно з п.1, п.1.1 договору №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р. предметом продажу була ділянка залізничної колії довжиною 527 метрів, інв.№ 000083, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Киргизька,19.

Відповідно до п.4.2. вказаного договору майно було продано у рівних частках для спільного використання за прямим призначенням і передача майна проводиться протягом 3 (трьох) днів після оплати, по акту приймання-передачі.

Доказів реєстрації права власності на ділянку залізничної колії довжиною 527 метрів, інв.№ 000083, що розташована за адресою: м.Харків, вул.Киргизька,19 до суду не надано.

Відповідно до акту приймання-передачі №5 від 30.03.2007 р., складеного між ФОП ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством "Харківський завод тракторних двигунів" в особі ліквідатора Брінь В.С. на виконання Договору купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р., продавець передав, а покупець прийняв ділянку залізничної колії довжиною 175,67 м, вартістю 26400 грн., у тому числі ПДВ.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.334 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р.) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Суд зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р., угода щодо купівлі-продажу майна за договором зареєстрована ВАТ "Універсальна біржа "Гермес" та, відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" не підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до приписів ст. ст. 355-357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

З огляду на встановлені у справі обставини та із врахуванням приписів норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

ОСОБА_6 звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на 1/3 частини дільниці залізничної колії довжиною 527 м, інв..№000083, яке виникло у нього на підставі договору купівлі-продажу №409-ХЗТД-БК від 20.03.2007 р. за актом приймання-передачі №5 від 30.03.2007 р., складеного між ФОП ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством "Харківський завод тракторних двигунів" в особі ліквідатора Брінь В.С.

При цьому, оцінюючи рішення суб'єкта владних повноважень щодо реєстрації права власності на нерухоме майно у розумінні приписів ст.2 КАС України, суд зазначає, що відповідачем зареєстровано право спільної часткової власності ОСОБА_6 на 1/3 частини дільниці залізничної колії довжиною 527 м, інв..№000083 без поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Суд вважає за необхідне також звернути увагу на посилання позивача щодо наявності у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права № 20991945 від 25.04.2014р.; наданого Бакумовою А.В. індивідуалізуючих ознак 1/3 частки дільниці залізничної колії довжиною 527 метрів, інв.№000083, що складає 175.67 метрів, а саме: ділянка колії №3 від стиків рамних рейок стрілки №310 до в бік стрілочного переводу № 307 довжиною 105.6 м/п; ділянка колії № 3 від гостряків стрілки № 312 до в бік стрілочного переводу № 310 довжиною 70.0 м/п, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та зазначає наступне.

Так, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до Державного реєстру прав та після внесення такого запису формує витяг з Державного реєстру прав та оформляє його у двох примірниках.

Тобто, законодавцем чітко розмежовано поняття винесення суб'єктом владних повноважень рішення про державну реєстрацію права власності та внесення на підставі такого рішення відомостей до Державного реєстру прав як правових актів індивідуальної дії у розумінні приписів п.1 ч.2 ст. 17 КАС України.

У той же час позивачем оскаржується саме рішення відповідача про державну реєстрацію права власності та зі змісту позовних вимог не вбачається, що позивач оскаржує дії нотаріуса як державного реєстратора щодо внесення відомостей до Державного реєстру прав, а також щодо формування витягів з нього, тощо.

Частиною 2 ст.11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного суд зазначає про відсутність правових підстав щодо надання оцінки діям відповідача стосовно внесення ним відомостей до Державного реєстру прав на підставі оскаржуваного рішення.

Щодо зауважень позивача стосовно посилань відповідача у оскаржуваному рішенні на приписи Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, що на момент винесення оскаржуваного рішення втратив чинність, суд зазначає наступне.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 визначав процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна до набрання чинності Порядком реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 та на момент прийняття оскаржуваного рішення втратив чинність.

Відповідно до абз.9 п.4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують формування та присвоєння номерів (реєстраційного номера об'єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви (запиту), номера запису, індексного номера рішення, витягу, інформаційної довідки, виписки, свідоцтва тощо), формування картки прийому заяви (запиту), витягів, інформаційних довідок, виписок, оформлення рішень, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій, оновлення, архівування та відновлення записів, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук, документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, надання інформації з Державного реєстру прав.

Форми рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимоги до їх оформлення затверджені Наказом Міністерства юстиції України № 3601/5 від 26.12.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2011 р. за № 1538/20276.

Відповідно до додатків 6, 7 до вказаного Наказу визначено графи, в які державний реєстратор вносить інформацію на підставі наданих йому документів, у той же час внесення змін до графи із посиланням на правові акти, на підставі яких державний реєстратор приймає рішення, не передбачено ані програмним забезпеченням ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ані вищезазначеним наказом.

Суд зазначає, що форма оскаржуваного рішення відповідає вимогам законодавства, чинного на момент його винесення, а саме формі, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 3601/5 від 26.12.2011 року із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 1841/5 від 14.12.2012 року та № 289/5 від 07.02.2014 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що рішення Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової А.В. (як державного реєстратора прав на нерухоме майно) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12692906 від 25.04.2014 р. про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_6, податковий номер НОМЕР_1 на 1/3 частки дільниці залізничної колії довжиною 527 метрів, інвентаризаційний номер 00008, що складає 175,67 метра, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідає вимогам законодавства, чинного на момент його винесення, за формою та за змістом, тобто, є правомірним. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-72, 86, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Добриніної Юлії Миколаївни, треті особи - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі виготовлено 24 березня 2015 року.

Суддя Котеньов О.Г.