Справа № 2а-5775/09/1070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2015р. м. Київ К/9991/17458/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка А.О., Юрченко В.П.,

представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, -

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Макарівському районі Київської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011 у справі № 2а-5775/10/1070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг Груп"

до Державної податкової інспекції у Макарівському районі Київської області

за участі Прокуратури Київської області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2010 року Товариством до суду заявлений позов про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції від 19.05.2010 № /0, яким позивачеві донараховано суму основного податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 18 515 426,50 грн. та фінансових санкцій - 17 306 065,26 грн., та від 19.05.2010 № /3, яким донараховано суму основного податкового зобов'язання з податку на додану вартість (ділі - ПДВ) у розмірі 11 662 968,00 грн. та фінансових санкцій - 5 831 484,00 грн. за порушення вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства" та Закону України "Про податок на додану вартість". Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог названих Законів.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2010 у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивачем було завищено податковий кредит та неправомірно сформовано валові витрати, оскільки будівництво садових будинків здійснювалося без наявності відповідних дозвільних документів, передбачених діючим законодавством України.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011 рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено, оскаржувані податкові повідомлення скасовано.

Рішення суду обґрунтовано висновком про те, що податкове законодавство не ставить у залежність формування валових витрат та податкового кредиту від наявності чи відсутності дозволу на будівництво чи дозволу на проведення будівельних робіт, а відтак позивачем цілком правомірно сформовано валові витрати та податковий кредит по фактично здійсненим господарським операціям, що підтверджені належно оформленими первинними документами.

Не погодившись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При цьому державний податковий орган обґрунтовує касаційну скаргу тим, що під час проведення перевірки позивачем не було надано дозвільної та технічної документації на проведення будівництва, до якої зокрема належить дозвіл на виконання будівельних робіт, дозвіл на будівництво та проектно-кошторисна документація, а отже, надані під час судового розгляду справи вищезазначені документи не можуть бути належними доказами та не підтверджують право позивача на податковий кредит та формування валових витрат за такими господарськими операціями.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 30.06.2009, за підсумками якої складено акт від 17.11.2009 №192/86/23-0/34894578.

У ході вказаної перевірки працівниками Державної податкової інспекції було встановлено порушення позивачем пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (далі -Закон № 168/97-ВР), ст. 23, ст. 24 та ст.29 Закону України "Про планування і забудову територій", п. 1.1 та п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000 №273, ст. 3 та ст. 42 Господарського кодексу України, ст. 91, ст. 228, ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України, в результаті чого позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту у квітні - грудні 2008 року та у січні - червні 2009 року суму в розмірі 11 662 968,00 грн.

Такі висновки податкового органу мотивовано тим, що позивач здійснював будівництво садових будинків без наявної на час проведення перевірки дозвільної та технічної документації на проведення вказаного будівництва, до якої, зокрема, належить дозвіл на виконання будівельних робіт, дозвіл на будівництво та проектно-кошторисна документація.

На підставі акта перевірки, зазначених висновків та результатів адміністративного оскарження Державна податкова інспекція прийняла оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що між позивачем та контрагентом ТОВ "ДІО груп" укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво (садові будинки) від 15.07.2007 № 1, згідно якого позивач (генпідрядник) зобов'язується у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації та у погоджені сторонами строки виконати всі визначені договором роботи в межах вартості будівництва об'єкта, а ТОВ "ДІО груп" (Замовник) передати генпідряднику до початку проведення будівництва дозвіл на будівництво та будівельний майданчик, придатний для виконання будівельних робіт.

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємства" валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

А відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із суми податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту) (пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього Закону).

З аналізу наведених норм вбачається, що всі витрати господарюючого суб'єкта мають бути здійснені в межах господарської діяльності та підтверджені відповідними первинними документами, і лише при дотриманні зазначених умов платник податку має право на віднесення витрат на валові та відповідно формувати податковий кредит.

Як вбачається з матеріалів справи та обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, господарські операції по договору генерального підряду на капітальне будівництво від 15.07.2007 сторонами були виконані, зокрема, здійснено будівництво садових будинків, проведена оплата робіт, що підтверджується наявними в матеріалах копіями належно оформлених первинних документів, що також не заперечувалось і контролюючим органом.

Стосовно твердження контролюючого органу про відсутність дозвільної та технічної документації на проведення будівництва під час проведення перевірки, то судом апеляційної інстанції цілком правомірно зауважено, що Державна податкова інспекція не наділена повноваженнями здійснювати державний контроль у сфері містобудування та архітектурно - будівельний контроль щодо проведення будівництва, у тому числі вимагати і надання для перевірки дозволу на будівництво чи дозволу на виконання будівельних робіт.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку повноваженнями на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю наділена лише Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи, які відповідно мають право здійснювати перевірку наявності у відповідного суб'єкта господарювання спеціального дозволу на будівництво.

Таким чином колегія суддів зазначає, що дії відповідача по здійсненню перевірки щодо встановлення наявності у позивача дозволу на будівельні роботи є протиправними та такими, що вчинені в порушення вимог діючого законодавства.

Тим більше, судами встановлено та підтверджено матеріалами справи наявність у позивача дозволу на виконання будівельних робіт від 25.10.2007 № 24, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Макарівської районної державної адміністрації Київської області (а.с. 19). Доказів, які б свідчили про скасування вказаного дозволу матеріали справи не містять.

Відповідно до наведеного та з урахуванням того, що податкове законодавство не ставить у залежність формування валових витрат та податкового кредиту від наявності чи відсутності дозволу на будівництво чи дозволу на проведення будівельних робіт, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по фактично здійсненим господарським операціям, які підтверджені первинними документами.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин переглянуте судове рішення апеляційної інстанції у справі відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Макарівському районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011 у справі № 2а-5775/10/1070 залишити без змін.

Ухвала (постанова) набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.О. Рибченко

В.П. Юрченко