Справа № 2а-4571/12/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 р. Справа № 125277/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Васько О. С. про визнання дій неправомірними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2012 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Васько О. С. про визнання неправомірними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Васько О. С. по відкриттю виконавчого провадження з виконання вимог № Ф 736 від 05 березня 2012 року та № Ф 179 від 28 жовтня 2010 року УПФ України м. Червоноград про стягнення боргу в сумі 1447,98 грн. та 569,64 грн.; скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 травня 2012 року та від 21 травня 2012 року з виконання вимог № Ф 736 від 05 березня 2012 року та № Ф 179 від 28 жовтня 2010 року про стягнення боргу в сумі 1447,98 грн. та 569,64 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що державний виконавець не мав права відкривати виконавчі провадження на підставі таких вимог, оскільки вони не є рішеннями, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, а отже не є виконавчими документами.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що закон чітко визначає вимогу Пенсійного Фонду про сплату боргу виконавчим документом, відтак, у державного виконавця були законні підстави для відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржувана постанова прийнята судом із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності, в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, знаходиться на спрощеній системі оподаткування та сплачує фіксований податок.

28 жовтня 2010 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Червонограді виставлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 вимогу № Ф 179 про сплату боргу в сумі 569,64 грн., яка набрала чинності 18 листопада 2010 року.

Управлінням Пенсійного фонду України у м. Червонограді 05 березня 2012 року за № Ф 736 виставлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 вимогу про сплату недоїмки зі страхових внесків в сумі 1447,98 грн., яка набрала чинності 26 березня 2012 року.

Управління Пенсійного фонду у м. Червонограді 10 травня 2012 року та 21 травня 2012 року подало до відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції заяви про примусове виконання вимог № Ф 179 від 28 жовтня 2010 року та № Ф 736 від 05 березня 2012 року.

На підставі вказаних заяв постановами державного виконавця від 10 травня 2012 року та від 21 травня 2012 року відкрито виконавчі провадження про стягнення з позивача заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 569,64 грн. та 1447,98 грн.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено у новій редакції підпункт четвертий пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до абзацу 5 частини другої статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Згідно з розділом XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно - правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» № 727/98 від 03 липня 1998 року про звільнення суб'єктів малого підприємства, які сплачують єдиний податок, від зборів на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування суперечать Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому застосуванню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 14, 15, 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач як страхувальник та платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, окрім перелічених у ст. 17 виконавчих документів також рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, у т.ч. за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені управлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. Вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вимога Пенсійного Фонду про сплату боргу є виконавчим документом, і відповідно, у державного виконавця були законні підстави для відкриття виконавчого провадження.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2012 року в справі № 2а-4571/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей