Справа № 423/134/15-а
Суддя: Мазур М. В.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 423/134/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. м. Попасна

Суддя Попаснянського районного суду Луганської області Мазур М.В. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій та рішення незаконними та зобов'язання вчини певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила визнати протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області «Про відмову в призначенні пенсії за вислугу років» від 13.02.2015 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати з часу звернення, тобто з 23.12.2014 року, до стажу роботи позивачки, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 2 роки 11 місяців 12 днів частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в якій вона перебувала з 21.05.1990 року по 02.05.1993 року.

Вимоги позивачки мотивовані тим, що вона з 30.11.1984 року до 05.05.1994 року вона перебувала в трудових відносинах з Попаснянською районною державною адміністрацією, де працювала на посаді інспектора по призначенню пенсій у відділі соціального забезпечення. З 21.05.1990 р. до 02.05.1993 р. вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (тобто протягом 2 років 11 місяців 12 днів). З 05.05.1994 року протягом 1 року 8 місяців 25 днів вона працювала на посаді слідчого ЛВ на ст.Попасна УМВС України на Донецькій залізниці. З 02.02.1996 року вона працює в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора, старшого прокурора, заступника прокурора, при цьому стаж роботи в органах прокуратури не переривався і на 23.12.2014 року складає 18 років 10 місяців 21 день. Проте відповідач всупереч вимогам ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» не врахував до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 2 роки 11 місяців 12 днів частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в якій вона перебувала з 21.05.1990 року по 02.05.1993 року.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 01.10.2014 року можливе за наявності не менше 22 років вислуги, у тому числі стажу роботи на посадах в органах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років. Оскільки під час відпустки по догляду за дитиною до 3 років позивачка знаходилася в трудових відносинах з Попаснянською райдержадміністрацією, тому стаж за цей період зараховується згідно займаної посади і не включається до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Суд, дослідивши доводи позивача та заперечення відповідача, а також письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спір між позивачем і відповідачем полягає в тому, що останній не врахував у стаж, який дає позивачу право на пенсійне забезпечення за вислугу років, не врахував період знаходження позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в якій вона перебувала з 21.05.1990 року по 02.05.1993 року, мотивуючи це тим, що позивачка знаходилася в трудових відносинах не з органами прокуратури, а з Попаснянською райдержадміністрацією, тому стаж за цей період зараховується згідно займаної посади.

Для того, щоб установити, чи зараховується до вислуги років позивача період її знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в якій вона перебувала з 21.05.1990 року по 02.05.1993 року, знаходячись у трудових відносинах з Попаснянською райдержадміністрацією, необхідно з'ясувати зміст таких понять, як «трудовий стаж», «спеціальний стаж» та «вислуга років».

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж). Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню. Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Так, стаття 51 Закону № 1788-XII передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону № 1789-XII «Про прокуратуру».

Відповідно до ст.50-1 Закону України N 1789-XII «Про прокуратуру» з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років. При цьому згідно цієї статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст.181 Кодексу законів про працю України відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, ст.50-1 Закону України N 1789-XII «Про прокуратуру» пов'язує виникнення права на пенсійне забезпечення за вислугу років з наявністю стажу безпосередньої роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років, тоді як до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею та має становити не менше 22 років, включаються не тільки періоди роботи в органах прокуратури, але й періоди роботи в деяких інших органах влади, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. При цьому, якщо стосовно окремих періодів роботи ця стаття чітко конкретизує, за яких умов вони зараховуються до вислуги років (наприклад, робота на посадах в інших організаціях зараховується до вислуги років, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру), то стосовно часу перебування жінки у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, закон не містить жодних застережень і спеціальних умов, що виключає можливість звужувального тлумачення.

За цих обставин суд приходить до висновку, що в контексті положень ст. 50-1 Закону України N 1789-XII «Про прокуратуру» загадана в ній частково оплачувана відпустка не повинна обов'язково охоплюватися часом роботи на прокурорських посадах, а є самостійною складовою вислуги, що дає право на призначення пенсії, незалежно місця роботи жінки в той період.

Згідно із ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи сказане, керуючись ст.ст. 8, 11, 18, 19, 69-71, 105, 160-163, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання дій та рішення незаконними та зобов'язання вчини певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області «Про відмову в призначенні пенсії за вислугу років» від 13.02.2015 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення їй пенсії зарахувати з часу звернення, тобто з 23.12.2014 року, до стажу роботи, що дає їй право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 2 роки 11 місяців 12 днів частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в якій вона перебувала з 21.05.1990 року по 02.05.1993 року.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд.

Постанова набирає чинності з моменту закінчення строку на її оскарження.

Суддя М.В. Мазур