Справа № 2а-4166/10/0470
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Київ К/800/45530/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці та особи, що приєдналась до касаційної скарги Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013р. у справі № 2а-4166/10/0470 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ФИМ" до Дніпропетровської митниці (правонаступник Криворізької митниці), третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, за участю прокурора Дніпропетровської області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом в якому просив суд:

- визнати недійсним та скасувати Рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів №113000010/2009/000316/1 від 10 грудня 2009 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Криворізької митниці в прийнятті митної декларації №113050000/9/000814 від 10 грудня 2009 року;

- зобов'язати Криворізьку митницю визначити митну вартість товару, який було розмитнено Товариством з обмеженою відповідальністю «ФИМ» за вантажно-митною декларацією №113050000/9/009380 від 10 грудня 2009 року на рівні договірної вартості товару, вказаної у вантажно-митній декларації №113050000/9/009284 від 08 грудня 2009 року;

- зобов'язати Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області повернути ТОВ „ФИМ" з державного бюджету позивачу надмірно сплачений податок на додану вартість у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2011р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013р., позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Криворізької митниці №113000010/2009/000316/1 від 10.12.2009р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113050000/9/000814 від 10.12.2009р. відносно ТОВ „ФИМ". Зобов'язано Криворізьку митницю визначити митну вартість товару, який було розмитнено Товариством з обмеженою відповідальністю «ФИМ» за вантажно-митною декларацією за №113050000/9/009380 від 10.12.2009р. на рівні договірної вартості товару, вказаної у вантажно-митній декларації №113050000/9/009284 від 08.12.2009р. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ФИМ" 10 000,00 грн. надмірно сплаченого податку на додану вартість. В решті позовних вимог відмовлено.

На постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013р. надійшла касаційна скарга Дніпропетровської митниці до якої приєдналось Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.11.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФИМ» (покупець) та Компанією „PASTURE TRADE LLP" (продавець по контракту) був укладений зовнішньоекономічний контракт №23-11/09 на поставку товару, а саме волокно штапельне синтетичне акрилове Н-3 tех 0,033/32mm. На виконання умов Контракту, згідно з Додатковою угодою №2 від 01.12.2009р., продавець поставив для позивача 15 тон акрилового волокна Н-3 tех 0,033/32 mm за ціною 1350євро за 1 тону на загальну суму 20 250 євро .

Позивачем 08.12.2009р. товар заявлено до митного оформлення відповідно до вантажно-митної декларації №113050000/9/009284 за вартістю його фактичного придбання позивачем (покупцем) у продавця відповідно до контракту №23-11/09 від 23.11.2009 та додаткової угоди до нього №2 від 01.12.2009р., рахунку-фактури/invoice №049/09 від 01.12.2009р., рахунку-фактури/invoice №32 від 01.12.2009р. Ціна придбання товару за контрактом дорівнює 20250,00 євро з розрахунку 1350євро х 15тн. Митна вартість товару відповідно до ВМД №113050000/9/009284 від 08.12.2009р. склала 243 070,31 грн.

Відповідно, митна вартість товару була заявлена ТОВ ''ФИМ" шляхом подання декларації митної вартості за формою ДМВ-1, тобто за методом оцінки за угодою (метод №1) відповідно до статті 267 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів за ВМД від 08.12.2009р. №113050000/9/009284 декларантом надано: - зовнішньоекономічний контракт №23-11/09 від 23.11.2009р.; - додаткова угода №2 від 01.12.2009р. до зовнішньоекономічного контракту №23-11/09 від 23.11.2009р.; - рахунок-фактура/invoice №32 від 01.12.2009 р.; - рахунок-фактура/invoice №049/09 від 01.12.2009 р.; - накладна CMR ИУ №0086469 від 01.12.2009р.; - довідка про транспортні витрати №23 від 01.12.2009р.; - пакувальний лист б/н від 01.12.2009р.; - договір про перевезення б/н від 15.01.2009р.; - фіто санітарний акт №ДКРК-14396 від 07.12.2009р.; - висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-03/96151 від 25.11.2009р.; - довідку про проведення декларування валютних цінностей Жовтоводської ОДПІ №3 від 13.10.2009р.; - сертифікат якості №1002 від 01.12.2009р.; - сертифікат про походження товару №198 від 02.12.2009р.; - декларація митної вартості товару від 08.12.2009р.

Однак, згідно п.11 Порядку №1766 митним органом було запропоновано декларанту для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів подати додаткові документи, а саме: 1) прайс-листи фірми виробника товару; 2) калькуляцію фірми виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

На виконання вказаної постанови декларанта ознайомлено з даним записом під підпис. 10.12.2009 декларантом відповідачу додатково надано документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: калькуляцію №18-519з від 09.12.2009р. фірми виробника товару; прайс-лист №18-518 від 09.12.2009р. фірми виробника товару; контракт №128-09/DZ між постачальником та продавцем товару від 02.11.2009р., та проставлено запис на зворотному боці ДМВ - 1 про неможливість надання висновку.

За результатами проведених заходів, відповідачем винесено рішення про визначення митної вартості товарів від 10.12.2009р. №113000010/2009/000316/1 із застосуванням резервного методу №6 на підставі ст.273 Митного кодексу України, згідно з яким на підставі інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України (ЄАІС ДМСУ) здійснено коригування митної вартості товару на суму 25087,50 євро з розрахунку 1672,7 євро за 1тн. товару.

Також, того ж дня, Криворізькою митницею М/п „Кривбас", розглянувши вантажну митну декларацію від 08.12.2009р. № 113050000/9/009284, товаросупровідні та інші документи склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113050000/9/000814. Підставою відмови є не здійснення позивачем корегування митної вартості товару відповідно до рішення про визначення митної вартості товарів №113000010/2009/000316/1.

Не погоджуючись з вище вказаним рішенням позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України від 17.11.2002р. (далі - МК України) митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Колегія суддів дійшла висновку, що зі змісту норм пункту 14 Порядку декларування митної вартості товарів та частини четвертої статті 266 МК України убачається, що позивач не зобов'язаний надавати повний перелік документів, визначених пунктом 11 зазначеного Порядку. При цьому витребування таких документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Разом з тим, витребувавши додаткові документи (висновки про якісні та вартісні характеристики товарів,), передбачених пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити.

Також, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій про неправомірність дій Дніпропетровської митниці щодо застосування шостого методу визначення митної вартості товару.

Водночас, колегія суддів не погоджується з судами попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ФИМ" 10 000,00 грн. надмірно сплаченого податку на додану вартість, враховуючи наступне.

Відповідно до частини шостої статті 264 МК у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

Так, саме Порядок повернення визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264 МК.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2, 3, 4 розділу ІІІ

Порядку повернення для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Разом з тим взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком взаємодії.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що законодавством відповідно до частини шостої статті 264 МК визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а тому на підставі аналізу наведених вище норм права дійшла такого правового висновку.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014року (справа № 21-29а14) та у постановах від 12 листопада 2014 року.

Таким чином, оскільки обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але судові рішення в цій частині ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, вони підлягають частковому скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 225, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці та особи, що приєдналась до касаційної скарги Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013р. в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ФИМ" (52200, Дніпропетровська обл., м.Жовті Води, вул.Заводська,1А, р/р71.01 ВАТ «Сведбанк», МФО 300164, ) 10000грн.00грн.(десять тисяч грн. 00коп.) - надмірно сплаченого податку на додану вартість.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволені позовних вимог в цій частині відмовити.

В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: