Справа № 816/175/15-а
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року 10:47м. ПолтаваСправа № 816/175/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представників відповідача - Тімощук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." (надалі - ТОВ "К.А.С.П.", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - ДПІ в м. Полтаві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 жовтня 2014 року № , яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: "Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, " в розмірі 133289,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскарженим рішенням йому безпідставно нараховано пеню за порушення строків, встановлених Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", оскільки товар вважається імпортованим з моменту перетину митного (державного) кордону України, а не з дати оформлення вантажно-митної декларації, як вважає податкова інспекція. Крім того, зазначав, що строки поставки за імпортною операцією є істотною умовою зовнішньоекономічного контракту та погоджуються сторонами на власний розсуд, а відтак, не можуть бути відкориговані у зв'язку із зміною законодавства.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. У письмових запереченнях проти позову посилався на обставини, встановлені позаплановою виїзною перевіркою з питання дотримання позивачем вимог валютного законодавства та викладені в акті перевірки від 10 жовтня 2014 року № 5550/16-01-22-05-10/38378194. Також, стверджував, що документом, який засвідчує юридичний факт поставки товару за імпортною операцією є належним чином оформлена вантажна митна декларація, адже сам факт перетину товаром митного кордону України не може свідчити про здійснення поставки товару в розумінні статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." зареєстровано як юридична особа 01 жовтня 2012 року, , номер запису 1 0104841, перебуває на обліку платника податків у ДПІ у м. Полтаві з 03 жовтня 2012 року.

В період з 29 вересня 2014 року по 03 жовтня 2014 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питання дотримання позивачем вимог валютного законодавства за період з 02 січня 2014 року по 29 вересня 2014 року, за результатами якої складено акт від 10 жовтня 2014 року № 5550/16-01-22-05-10/38378194, в якому встановлено порушення позивачем вимог статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" при виконання наступного контракту: № 1 від 02.01.2014 року, укладеному з ТОВ «GENRL», Республіка Азербайджан, стосовно несвоєчасного повернення валютних коштів від нерезидента в сумі 31644,40 дол. США/374221,27 грн порушенням на 13 днів, 21644,40 дол. США/256585,99 грн порушенням на 5 днів, 10932,40 дол. США/128043,47 грн порушенням на 7 днів, 4932,40 дол. США/57744,47 грн порушенням на 4 днів, 9547,40 дол. США/114599,24 грн порушенням на 7 днів, 28642,50 дол. США/346495,43 грн порушенням на 6 днів, 25189,90 дол. США/311218,17 грн порушенням на 8 днів, 189,90 дол. США/2486,12 грн порушенням на 16 днів, 24795 дол. США/327866,20 грн порушенням на 10 днів, 24650 дол. США/331233,98 грн порушенням на 2 днів, 24634,90 дол. США/335176,96 грн порушенням на 31 днів, 20790 дол. США/266573,54 грн порушенням на 25 днів, 24124 дол. США/313047,45 грн порушенням на 19 днів, 25160 дол. США/324642,08 грн порушенням на 15 днів (а.с. 47-55).

На підставі вказаного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 24 жовтня 2014 року № , яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: "Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, " в розмірі 133289,83 грн (а.с. 11).

Не погодившись з таким податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню від 24 жовтня 2014 року № , яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: "Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, " в розмірі 133289,83 грн, суд виходив з наступного.

Вимогами статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції, чинній на момент проведення розрахунків) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку

Частиною першою статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції, чинній на момент проведення розрахунків) визначено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Водночас, згідно з частиною четвертою вказаної статті Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, у спірний період діяли постанови Національного банку України "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" від 14 листопада 2013 року № 453 (згідно пункту 8 якої остання набирає чинності з 20 листопада 2013 року та діє до 17 травня 2014 року), та від 12 травня 2014 року № 270 (згідно пункту 7 якої остання набирає чинності з 20 травня 2014 року та діє до 20 серпня 2014 року).

Відповідно до пункту 1 вказаних постанов Національного банку України встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не вказує на те, з якого моменту вважається здійсненою поставка імпортного товару. А тому визначення цього моменту слід здійснювати із застосуванням норм інших нормативно-правових актів, що регулюють операції з поставки товарів, зокрема, у зовнішньоекономічній діяльності.

Так, за приписами статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. При цьому термін реекспорт (реекспорт товарів) означає продаж іноземним суб'єктам господарської діяльності та вивезення за межі України товарів, що були раніше імпортовані на територію України. Момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Виходячи з пріоритетності норм закону над нормами підзаконних нормативно-правових актів, що містяться в Положенні про вантажну митну декларацію, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1997 року №574, та Інструкції про порядок здійснення контролю й отримання ліцензії за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24 березня 1999 року №136, суд дійшов висновку, що моментом поставки товару за експортною операцією є момент фактичного перетину експортованим товаром митного кордону України.

Зазначена правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 04 липня 2011 року (справа №21-136а11) та від 16 січня 2012 року (справа №21-412а11).

У відповідності до положень частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ "К.А.С.П." (по тексту договору - Постачальник) та ТОВ «GENRL», Республіка Азербайджан (по тексту договору - Покупець) укладено контракт № 1 від 02 січня 2014 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію: племінна та товарна худоба (надалі - Товар), в асортименті, об'ємах та згідно цін, вказаних у специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною даного контракту. Загальна сума контракту на момент його укладення 5000000 дол. США з нульовою ставкою ПДВ на умовах СІР в пункт призначення (господарство розвантаження), що зазначається Покупцем в заявці відповідно до "Інкотермс-2010" та може змінюватись відповідно до п. 1.8 даного контракту. Оплата за кожну поставлену партію Товару здійснюється в два етапи: 1. шляхом перерахунку Покупцем 50% передплати на валютній рахунок Постачальника, протягом 20 днів з моменту надання первинного Інвойсу, при виставленні інвойсу Постачальником по заявці Покупця на суму, що складає менш ніж 60 голів здійснюється повна передплата; 2. другі 50% вартості поставленої партії Товару сплачується Покупцем у вигляді безвідкличного документарного акредитиву на умовах п. 2.5 контракту.

На виконання вимог вказаного контракту та при перевезенні зазначеного товару позивачем ВМД (а.с. 24-39):

- №2329 від 08.03.2014 на суму 34146 дол. США/320559,23 грн, граничний строк надходження виручки 06.06.2014;

- №3729 від 08.04.2014 на суму 29488 дол. США/343563,77 грн, граничний строк надходження виручки 07.07.2014;

- №4493 від 30.04.2014 на суму 20615 дол. США/235 177,75 грн, граничний строк надходження виручки 29.07.2014;

- №4611 від 01.05.2014 на суму 28642,50 дол. СШ А/326 569,78 грн, граничний строк надходження виручки 30.07.2014

- №5139 від 21.05.2014 на суму 24795 дол. США/290501,86 грн, граничний строк надходження виручки 19.08.2014;

- №5441 від 29.05.2014 на суму 24650 дол. США/288645,83 грн, граничний строк надходження виручки 27.08.2014.

Згідно висновків акту перевірки від 10 жовтня 2014 року позивачем порушено вимоги статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" при виконання наступного контракту: № 1 від 02.01.2014 року, укладеному з ТОВ «GENRL», Республіка Азербайджан, стосовно несвоєчасного повернення валютних коштів від нерезидента в наступних розмірах:

- 31644,40 дол. США/374221,27 грн порушенням на 13 днів;

- 21644,40 дол. США/256585,99 грн порушенням на 5 днів;

- 10932,40 дол. США/128043,47 грн порушенням на 7 днів;

- 4932,40 дол. США/57744,47 грн порушенням на 4 днів;

- 9547,40 дол. США/114599,24 грн порушенням на 7 днів;

- 28642,50 дол. США/346495,43 грн порушенням на 6 днів;

- 25189,90 дол. США/311218,17 грн порушенням на 8 днів;

- 189,90 дол. США/2486,12 грн порушенням на 16 днів;

- 24795 дол. США/327866,20 грн порушенням на 10 днів;

- 24650 дол. США/331233,98 грн порушенням на 2 днів;

- 24634,90 дол. США/335176,96 грн порушенням на 31 днів;

- 20790 дол. США/266573,54 грн порушенням на 25 днів;

- 24124 дол. США/313047,45 грн порушенням на 19 днів;

- 25160 дол. США/324642,08 грн порушенням на 15 днів.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що позивачем не заперечується факт порушення 90-денного строку та завважується на необхідність застосування 180-денного строку здійснення розрахунків за операціями з експорту.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про правомірність нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 133289,83 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, виходячи з вищенаведеного та обставин справи, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку з чим підстав для задоволення позову не має.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 2 відсотка розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, при зверненні з даним позовом розмір судового збору, що сплачується під час подання адміністративного позову складає 10% розміру ставки судового збору - 266,58 грн.

Відповідно до положень частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено 10% суми судового збору, що становить 266,58 грн, таким чином, позивач має сплатити 90% недоплаченої суми пропорційно відхиленої суми вимог, що становить 2399,15 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П." (, місцезнаходження: вул. Жовтнева, 19, кім. 335, м. Полтава, 36000) до Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, 22030001; Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО: 831019; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К.А.С.П.", Полтавський окружний адміністративний суд, ) судовий збір у розмірі 2399,15 грн (дві тисячі триста дев'яносто дев'ять гривень 15 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський