Справа № 826/18924/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

апелянт ОСОБА_3

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державних кадастрових реєстраторів управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до Державних кадастрових реєстраторів управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області в якому просив:

- визнати таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, рішення від 19 лютого 2014 року № РВ-014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов'язати відповідача здійснити внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру по садовій ділянці, що належить позивачу на праві власності та розташована у МСТ «Озера-15» СТ «Кришталь» Бородянського району Київської області, у межах за фактичним використанням земельної ділянки, та видати позивачу відповідний витяг із Державного земельного кадастру про присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 19 лютого 2014 року № РВ-014.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КВ № 086669, володіє на праві приватної власності земельною ділянкою, площею 0,051 га, розташованої на території Озерської сільської ради садового товариства «Кришталь».

Позивач звернулася до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 19 лютого 2014 (реєстраційний № ЗВ-014), за наслідками розгляду якої відповідачем 19 лютого 2014 року прийнято оскаржуване рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, установленим Законом та Порядком, а тому наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, регулюються Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ст.15 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79 1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України;

на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Частинами 2 та 4 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінетом міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051).

Відповідно до пункту 109 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Пунктом 110 Порядку № 1051 передбачено перелік документів, що подаються для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію.

Заява разом з документацією із землеустрою або оцінки земель, електронним документом та іншими документами, зазначеними у п.п. 91-137 цього Порядку, подається заявником Державному кадастровому реєстраторові особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у п. 69 цього Порядку, перевіряє: 1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) розташування об'єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень; 4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі відповідності заяви разом з документами вимогам, зазначеним у цьому пункті, Державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті та обліковує її відповідно до п. 71 цього Порядку.

Державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру: 1) розглядає її разом з документами, зазначеними у п. 69 цього Порядку, та перевіряє: відповідність документів вимогам, зазначеним у п. 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до п. 74 цього Порядку; 2) за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у п.п. 91-137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття державним кадастровим реєстратором рішення від 19 лютого 2014 року № РВ-014 про відмову у внесення відомостей є.

- невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом та Порядком, а саме: акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, не містить підписи всіх суміжних землекористувачів;

- невідповідність електронного документа установленим вимогам;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах технічної документації наявний акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 01 серпня 2014 року, який не підписаний власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, який був присутнім при визначенні меж земельної ділянки, належної позивачу.

Так, згідно з п.п. 2.8, 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція), після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцем знаходження земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Отже, відсутність в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, підписів всіх суміжних землекористувачів свідчить про невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом.

Крім того, під час розгляду заяви позивача державним кадастровим реєстратором встановлено знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки.

Позивачем наявність реєстрація (знаходження) у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини не заперечується.

Більше того, апелянт зазначає про наявність спору щодо меж земельної ділянки між нею та суміжним землекористувачем.

Отже, оскаржуване рішення прийнято відповідачем за наявності підстав, передбачених законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 20.03.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.