Справа № 2а-6233/10/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

місто Київ
27 липня 2010 року Справа № 2а-6233/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:
головуючої судді:Пісоцької О.В.,
суддів:Васильченко І.П.,
Кузьменка В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьменкової С.П.,

представника Кабінету Міністрів України - Солодинської І.П.,

розглянувши в приміщенні суду у місті Києві у відкритому судовому засіданні справу
за позовною заявоюОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
доКабінету Міністрів України,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державного казначейства України,
прооскарження окремих положень Постанови від 07 квітня 2010 року №299, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_4 , позивач), ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 , позивач) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України (далі відповідач), у якій просили, з врахуванням заяв про уточнення вимог від 18 травня 2010 року, 08 липня 2010 року та від 13 липня 2010 року:
- визнати незаконним підпункт другий пункту першого Постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 07 квітня 2010 року №299 (далі Постанова №299) в частині встановлення у 2010 році розмірів щорічної разової допомоги до 05 травня інвалідам війни ІІ та ІІІ груп та учасниками бойових дій.
- стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірах: на користь ОСОБА_1 5168грн., ОСОБА_2 3150грн., ОСОБА_3 4522грн.;
- моральну шкоду у розмірах: - на користь ОСОБА_1 8000грн., ОСОБА_2 5000грн., ОСОБА_3 7000грн.
Ухвалою суду від 27 травня 2010 року до участі у даній справі залучено Державне казначейство України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.
Ухвалою суду від 27 травня 2010 року позовну заяву в частині вимог щодо стягнення матеріальної шкоди залишено без руху та до 08 липня 2010 року встановлено строк для усунення недоліків в означеній частині позову.
Ухвалою суду від 27 травня 2010 року провадження у даній справі №2а-6233/10/2670 в частині оскарження окремих положень нормативно-правового акту та стягнення моральної шкоди зупинялось до 08 липня 2010 року на підставі клопотання відповідача.
Судовою ухвалою від 08 липня 2010 року позовну заяву в частині вимог щодо стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду.
В обґрунтування позову позивачі зазначили наступне.
ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи, відповідно до посвідчення серії « НОМЕР_1 , виданого 29 березня 2007 року управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, а тому має право на пільги, встановлене законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.
ОСОБА_2 є учасником бойових дій та на підставі посвідчення серії « НОМЕР_2 , виданого 15 жовтня 2004 року Кременчуцьким міським об`єднаним військовим комісаріатом Полтавської області, а тому на нього розповсюджуються пільги, передбачені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
ОСОБА_3 є інвалідом війни ІІІ групи, має посвідчення серії « НОМЕР_3 , видане 18 листопада 2008 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області, та користується відповідними пільгам, встановленими законодавством України.
Позивачі в позовній заяві та письмових заявах про уточнення і доповнення своїх вимог зазначили, що відповідно до частини п`ятої статті 12 та частини п`ятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі Закон України №3551-ХІІ) мають право на отримання разової грошової допомоги до п`ятого травня, яка виплачується у розмірах:
- учасникам бойових дій п`ять мінімальних пенсій за віком;
- інвалідам війни ІІІ групи семи мінімальних пенсій за віком;
- інвалідам війни ІІ групи восьми мінімальних пенсій за віком.
Однак у підпункті другому пункті першому спірної Постанови №299 встановлені, на думку позивачів, зменшені розміри щорічної разової грошової допомоги до п`ятого травня, а саме:
- інвалідам війни ІІ групи 480грн. 00коп.,
- інвалідам війни ІІІ групи 420грн. 00коп.,
- учасникам бойових дій 380грн. 00коп.
ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вважають, що оскаржувана Постанова Кабінету Міністрів України прийнята без врахування частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено мінімальний розмір пенсії за віком, а також - статті 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», а тому значно зменшені передбачені Законом України №3551 виплати разової грошової допомоги до п`ятого травня, що відповідно порушує права позивачів.
Крім того, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , посилаючись на протиправність постанови відповідача, зазначили, що з прийняттям останньої позивачам заподіяно моральну шкоду, яка полягає у глибоких моральних стражданнях, які довелося зазнати у зв`язку з незаконним зменшенням розміру належної їм разової грошової допомоги, а також у нестерпному почутті несправедливості та безпорадності. Означені обставини, як зазначили позивачі, їх суттєво виснажили, що в наступному для організації свого життя потребує додаткових зусиль.
Посилаючись на статтю 3 Конституції України позивачі вважають, що заподіяна їм моральна шкода підлягає відшкодуванню в наступних розмірі та порядку: ОСОБА_1 8000грн., ОСОБА_3 7000грн. 00коп., ОСОБА_2 5000грн. 00коп.
Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Кабінет Міністрів України просив у позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на його безпідставність.
В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що оскаржувана постанова Уряду відповідає чинному законодавству, прийнята в межах повноважень останнього та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, що мають право на одержання разової грошової допомоги до п`ятого травня.
Постанова Кабінету Міністрів України №299 видана з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, на яких поширюється чинність Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік».
Крім того, в оскаржуваній Постанові встановлено розмір виплат разової грошової допомоги до п`ятого травня, яка є однією з державних соціальних гарантій, проте відповідне правове регулювання такої виплати в залежності від прожиткового мінімуму нормативно-правовими актами не передбачено.
Відповідачем зауважено, що Постанова №299 спрямована на виконання Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо відзначення 65-ї річниці Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років» від 23 березня 2010 року №403/2010, в якій зобов`язано Кабінет Міністрів України вирішити питання про суттєве збільшення розмірів щорічної разової грошової допомоги відповідним особам та здійснення виплат до 5 травня 2010 року та наступних років, передбачивши для цього відповідні видатки у проекті Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та у проектах законів про Державний бюджет України на наступні роки.
Державне казначейство України про час, день та місце розгляду даної справи повідомлено належним чином, проте прибуття повноважного представника в засідання не забезпечило, про причини чого суд не повідомило.
Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в українському інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» №36 від 25 травня 2010 року опубліковано оголошення про відкриття провадження у даній адміністративній справі №6233/10/2670 та про оскарження окремих положень Постанови Кабінету Міністрів України від 07 квітня 2010 року №299.
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 27 липня 2010 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Перевіривши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, надані під час підготовчого провадження та судового засідання, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов наступних висновків.
07 квітня 2010 року Кабінетом Міністрів України видано Постанову «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» №299 (далі Постанова №299), зокрема, якою встановлено розміри виплати разової грошової допомоги, передбачені частиною п`ятою статті 12 Закону України №3551-ХІІ.
Так, підпунктом другим пункту першого Постанови №299 визначено, що у 2010 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України №3551-ХІІ та Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» (далі разова грошова допомога) ветеранам війни, в тому числі учасникам бойових дій, із числа осіб, які брали участь у воєнних конфліктах на території інших держав у період після Великої Вітчизняної війни, а також іншими особами, здійснюється в розмірі:
- учасникам бойових дій у розмірі 380грн. 00коп.;
- інваліду війни ІІІ групи у розмірі 420грн. 00коп.;
- інваліду війни ІІ групи у розмірі 480грн. 00коп.
ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи (посвідчення серії «Є»№ НОМЕР_4 , видане 29 березня 2007 року управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області), ОСОБА_2 є учасником бойових дій (посвідчення серії « НОМЕР_2 , видане 15 жовтня 2004 року Кременчуцьким міським об`єднаним військовим комісаріатом Полтавської області), ОСОБА_3 є інвалідом війни ІІІ групи (посвідчення серії НОМЕР_3 , видане 18 листопада 2008 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області), а тому на них поширюються положення Закону України №3551-ХІІ і позивачі є суб`єктами правовідносин, врегульованих спірною Постановою відповідача.
Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Статтею 116 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України: забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції та законів України, актів Президента України; вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування; та інше.
Згідно з частиною першою статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Частиною другою статті 52 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» встановлено, що розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.
Частиною другою статті 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-ІІІ до числа основних державних соціальних гарантій включаються розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України №3551-ХІІ щорічно до 5 травня учасникам бойових дій та інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Як встановлено судом статтею 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 05 липня 1999 року №966-ХІV прожитковий мінімум застосовується, зокрема для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги та інше.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон України №1058-IV) мінімальна пенсія це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіка 25 років, а у жінки 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Частиною третьою 28 Закону №1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у статті 28 Закону №1058-IV, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат ветеранам війни, особам на яких поширюється чинність Закону №3551-ХІІ. Ця прогалина полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, у п`ятикратному розмірі якої повинна виплачуватись разова грошова допомога учасникам бойових дій, семикратному розмірі для інвалідів війни ІІІ групи та восьмикратному розмірі інвалідам ІІ групи до 5 травня.
Отже, розмір виплати разової грошової допомоги до 5 травня, як однієї з державних соціальних гарантій, встановлено Постановою Кабінету Міністрів України №299 на виконання статті 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (далі - Закону України №2154-VI) з урахуванням відсутності відповідного регулювання такої виплати в залежності від прожиткового мінімуму іншим нормативно-правовим актами.
Згідно з частиною другою статті 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно Законом про Держаний бюджет України.
Статтею 4 Бюджетного кодексу України від 21 червня 2001 року №2542-ІІІ (далі Бюджетний кодекс України) визначено, що нормативно-правовими актами, що регулюють бюджетні відносини в Україні є: Конституція України; Бюджетний кодекс України; закон про Державний бюджет України; інші закони, що регулюють бюджетні правовідносини, передбачені статтею 1 Бюджетного кодексу України; нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України та інших законів України.
Відповідно до частини першої статті 7 Бюджетного Кодексу України до основних принципів, на яких ґрунтується Бюджетна система України належать: принцип збалансованості - повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період; принцип обґрунтованості - бюджет формується на реалістичних макропоказниках економічного і соціального розвитку держави та розрахунках, надходжень до бюджету і витрат бюджету, що здійснюються відповідно до затверджених методик та правил.
Частинами першою та другою статті 23 Бюджетного Кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законами про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з Додатком №3 до Закону України №2154-VI розподілено видатки Державного бюджету України серед головних розпорядників коштів.
Відповідно до коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 2501150 до загальнодержавних видатків Міністерства праці та соціальної політики України віднесено щорічну разову грошову допомогу ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань в розмірі 601097грн. 00коп.
Частиною другою статті 60 Закону України №2154-VI визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Державного казначейства України, та у разі їх відповідності бюджетним паспортам.
Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто - з урахуванням усіх обставини, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);м безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість визначення Кабінетом Міністрів України розміру одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті учасникам бойових дій та інвалідам війни у 2010 році, а також про те, що постанова видана з метою реалізації покладених на відповідача повноважень щодо виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України в частині виплати Міністерством праці та соціальної політики України щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань, в межах бюджетних асигнувань, затверджених Закону України №2154-VI.
Також слід зазначити, згідно з висновку Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про розмір разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Про жертви нацистських переслідувань» від 07 квітня 2010 року визначено, що проект оскаржуваної постанови відповідає Конституції України та актам законодавства вищої та такої ж юридичної сили.
Отже, Постанова №299 видана Кабінетом Міністрів України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Керуючись статтями 7, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 171 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у задоволенні позову у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуюча суддя О.В. Пісоцька
Судді І.П. Васильченко
В.А. Кузьменко