Справа № 806/5725/14
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Житомир справа № 806/5725/14

час прийняття: 14 год. 00 хв. категорія 5.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова О. Г.,

за участі секретаря Слісарчука Б.Я.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача Забродської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2014 р. № і №.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 02.12.2014 року, винесені за результатами перевірки проведеної ГУ Міндоходів у Житомирській області. В обґрунтування позову зазначає, що висновки контролюючого органу щодо порушення ним ст.ст. 49, 51, 52, 53, 57 Митного кодексу України не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що в акті перевірки відсутні відповідні належні посилання відповідача на те, які саме пункти, підпункти чи розділи вище перерахованих статей порушені позивачем. Сам акт перевірки носить надуманий та бездоказовий характер. Зазначає, що 07.03.2013 року гр. ОСОБА_4 придбав в Королівстві Данії автомобіль марки «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_3, 2006 року випуску, з оформленням відповідних документів для ввезення на митну територію України. Проте, після придбання даного автомобіля та його більш детального огляду вище вказаним покупцем було виявлено приховані недоліки. У зв'язку з чим останній звернувся до продавця з вимогою про розірвання договору купівлі - продажу автомобіля. Сторона продавця визнала наявні недоліки проданого товару та погодилась розірвати договір в добровільному порядку. Оскільки ОСОБА_4 відмовився придбати вказаний автомобіль за зниженою ціною, тому він ОСОБА_3 08.03.2013 року купив вищевказаний автомобіль за 3000, євро. В підтвердження укладання договору купівлі-продажу йому були надані відповідні правовстановлюючі документи на його ім'я. Крім того, вказує, що він придбав автомобіль на власне ім'я, не як підприємець, а як громадянин, що стверджується відповідним рахунком-фактурою на продаж транспортного засобу. Саме за цим виписаним на ім'я позивача, документом на підставі укладеного із продавцем правочину купівлі-продажу транспортного засобу і проводилось розмитнення автомобіля та визначались податкові зобов'язання. Визначені митним органом України податкові зобов'язання по сплаті ввізного мита та податку на додану вартість позивачем були виконані в повному обсязі. Таким чином, на думку позивача, повторне визначення додаткових податкових зобов'язань носить незаконний та необґрунтований характер, оскільки такі вже були визначені компетентним органом державної влади самостійно, згідно ринкової ціни на аналогічні види транспортних засобів.

В ході розгляду справи первинного відповідача - Головне управління Міндоходів у Житомирській області було замінено його правонаступником на Головне управління Державної фіскальної служби в Житомирській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях та додаткових запереченнях.

Третя особа в судові засідання не прибувала.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступні встановлені судом обставини справи та законодавче врегулювання спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 28.10.2014 по 31.10.2014 на підставі наказу в.о. начальника ГУ Міндоходів у Житомирській області від 23.10.2014 №779 проведена невиїзна документальна перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні транспортного засобу, митне оформлення якого завершено, імпортованого на митну територію України фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (іден.код НОМЕР_2) за митною декларацією № 101060000/2013/004472 від 19.03.2013 року, за результатами якої складено акт № 9/4/101000000/НОМЕР_2 від 11.11.2014 року (а.с. 9 -11).

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_3 ст.ст. 49, 51, 52, 57 МКУ, п. 190.1 ст. 190 ПКУ внаслідок чого занижено суму ввізного мита, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 3513,95 грн. та суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті бюджету, на суму 7730,69 грн.

На підставі встановлених порушень відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 02.12.2014 року: №, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з ввізного мита на загальну суму 4392,44 грн., у т. ч. за основним платежем - 3513,95 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 878,49 грн. ( а.с. 13); № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України на загальну суму 9663,36 грн., в т. ч. за основним платежем - 7730,69 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1932,67 грн. (а.с. 14).

Висновок про наявність порушень, які викладені в акті перевірки, зроблений контролюючим органом на підставі того, що громадянин України ОСОБА_3 придбав за межами України та 19.03.2013 року ввіз на митну територію України через зону діяльності Ягодинської митниці вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» Sprinter, кузов НОМЕР_3, 2006 року виробництва. Як підставу для переміщення транспортного засобу через митний кордон України та подальшого його оформлення у митному відношенні ОСОБА_3 надав митному органу фактуру без номера від 08.03.2013 року, що містить неправдиві відомості про ціну товару, яка необхідна для визначення митної вартості транспортного засобу. У зазначених документах вказано, що продавець автомобіля фірма «KJ Engros ApS, Gortlervej, DK-8800Viborg, Королівство Данія, вартість транспортного засобу становить 3000,0 євро, що по курсу Національного банку України на момент перетину становить 31127,13 грн.

Митне оформлення вантажного автомобіля марки «Mecedes-Benz» Sprinter, кузов НОМЕР_3 проведено Житомирською митницею по митній декларації №101060000/2013/004472 від 19.03.2013 року ( а.с. 30).

При опрацюванні інформації та копій документів, які надійшли від митних органів Королівства Данія № 13-0230742 від 29.08.2013, отриманого на підставі Протоколу про взаємну адміністративну допомогу в митних справах до Угоди про партнерство і співпрацю між ЄС та Україною від 14.06.1994, встановлено, що автомобіль марки «Mecedes-Benz» Sprinter, кузов НОМЕР_3 2006 року виробництва проданий компанією «KJ Engros ApS, Gortlervej, DK-8800Viborg, Королівство Данія, громадянину ОСОБА_4 згідно фактури №105382 від 07.03.2013 (а.с. 36) на суму 58000,00 Датських крон, що відповідно до курсу Національного банку України на момент перетину становить 80701,54 грн.

Наведене підтверджується копією експортної декларації на ім'я ОСОБА_4 від 07.03.2013 № 445 (копія декларації та витяг про експортні декларації компанії "KJ Engros ApS", роздрукований з національної митної системи Королівства Данія (а.с. 36-37). Це свідчить про те, що договір купівлі-продажу автомобіля марки «Mercedes-Benz» Sprinter, кузов НОМЕР_3 ОСОБА_4 не розривав, а після придбання автомобіля здійснив його митне оформлення для цілей експорту із Королівства Данія, вказавши в експортній декларації ціну автомобіля 58000,00 Датських крон, що відповідно до курсу Національного банку України на момент перетину митного кордону України становить 80701,54 грн.

В той же час іншої декларації країни експорту на ім'я позивача митні органи Королівства Данія за період березень 2013 року не оформляли, про що свідчить витяг із реєстру експортних декларацій компанії "KJ Engros ApS" (а.с.37).

Крім того, позивачем ні під час митного оформлення, ні під час розгляду справи в суді не надано документів, які б свідчили про придбання ним транспортного засобу за 3000 євро.

Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Житомирській області від 24.02.2015 року №1980/20/4.2-44 позивач змінив прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_3 згідно актового запису №7 від 24.03.2013 року (а.с.78).

Судом встановлено, що під час розгляду Богунським районним судом м. Житомира справи № 295/7336/14-п про порушення ОСОБА_3 митних правил за ст. 483 ч. 1 МК України, останній підтвердив факт подання неправдивих відомостей про митну вартість товару.

Судом витребовувалась та оглядалась з Богунського райсуду м.Житомира справа №0617/101000001/2013 щодо гр. ОСОБА_3 за ст.483 ч.1 МК України.

При цьому суд звертає увагу на пояснення, які надав правопорушник ОСОБА_3 при розгляді вище зазначеної справи. Так, в протоколі судового засідання від 05 березня 2014 року зафіксовано, що він поїхав з братом в Данію, де купив авто вартістю 7000 євро. По дорозі з'ясувалось, що автомобіль оформлений на брата. Через виниклу сварку вони вирішили залишити автомобіль на митниці. Через тиждень передали документи на автомобіль на його прізвище для митного оформлення. Не звернув увагу, що в фактурі невірно зазначена ціна на машину ( а.с. 98-100).

Відповідно до постанови Богунського районного суду в м. Житомирі від 06.06.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Рішення набрало законної сили (а.с. 92-93).

Згідно ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відносини, що пов'язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України (ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Зокрема, у відповідності до п.2 ч. 2 ст. 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Разом з тим, згідно п.п. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

У відповідності до п.п. 54.4 ст. 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Положенням п.58.1 ст. 58 ПК України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно п.190.1 ст. 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

У відповідності до положення п. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Обов'язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов'язання (п. 4 ч. 1 ст. ст. 289 МК України).

Вищевикладене свідчить про обґрунтованість виявлених контролюючим органом порушень податкового та митного законодавства, які полягають у тому, що ОСОБА_3 переміщено через митний кордон України вантажний автомобіль марки «Mecedes-Benz» Sprinter, кузов НОМЕР_3 2006 року виробництва, загальною вартістю 80701,54 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для його переміщення та подальшого митного оформлення фактури без номера від 08.03.2013, що містить неправдиві відомості про ціну товару, яка необхідна для визначення митної вартості транспортного засобу. Тобто має місце факт заниження вартості товару автомобіль марки «Mecedes-Benz» Sprinter, кузов НОМЕР_3 2006 року «виробництва», що вплинув на суму нарахованих платежів та зборів при перетині митного кордону України.

Твердження представника позивача що митну вартість автомобіля визначили митні органи на підставі проведеного експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля е неправомірними, та як експертиза проведена за ініціативою брокера позивача (а.с. 94-97) і митна вартість автомобіля була самостійно визначена декларантом за резервним методом, що підтверджується листом Житомирської митниці ДФС від 10.02.2015 року №153/7/06-70-25 (а.с.66).

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано інших первинних документів та доказів, які свідчили б про необґрунтованість висновку акту перевірки від 11.11.2014 за №9/4/101000000/НОМЕР_2 та протиправність винесених на підставі акту перевірки податкових повідомлень-рішень від 02 грудня 2014 року №№ , .

Встановлені обставини справи свідчать про правомірність донарахування ОСОБА_3 спірними податковими повідомленнями - рішеннями податкових зобов'язань по ввізному миту та з податку на додану вартість у зв'язку із заниженням позивачем митної вартості товару.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом ст. 94 КАС України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Як видно з матеріалів справи фізична особа-підприємець ОСОБА_3 при подачі даного позову сплатив судовий збір у розмірі 365,40 грн. (по 182,70 грн. за кожне податкове повідомлення-рішення, що еквівалентно 10 відсоткам розміру ставки судового збору).

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки в задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі, тому решта розміру ставки судового збору (90 відсотків) підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету.

З огляду на вище викладене з урахуванням того, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 при подачі даного позову сплатив судовий збір у розмірі 365,40 грн., з нього слід стягнути решту суми судового збору в розмірі 3288,60 грн. на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 іден. НОМЕР_2 решту суми судового збору в розмірі 3288,60 грн. на користь Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 25 березня 2015 р.