Справа № 2а-5184/12/2170
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2015р. м. Київ К/800/14258/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , третя особа квартирно-експлуатаційний відділ м. Херсона про визнання дій протиправними, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 пред`явив позов до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , третя особа квартирно-експлуатаційний відділ м. Херсона про визнання неправомірними дій посадових осіб щодо зняття його з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 01 жовтня 2012 року, скасування рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 про виключення його з обліку потребуючих поліпшення житлових умов та зобов`язати житлову комісію ВЧ НОМЕР_2 зарахувати його та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 30 грудня 1997 року.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів, скаржник оскаржив їх.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Судами встановлено, що наказом Командувача сухопутних військ Збройних сил України від 20 жовтня 2008 року № 596 позивача звільнено в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.
На день звільнення з військової служби позивач мав 15 років вислуги в календарному обчисленні та 25 років пільговому обчисленні.
01 жовтня 2012 року на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 відповідно до протоколу № 12 вирішено виключити позивача з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 01 жовтня 2012 року у зв`язку із втратою права перебування на квартирному обліку.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку, що відповідач, знявши ОСОБА_1 з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 01 жовтня 2012 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд апеляційної інстанції із таким висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Херсонського окружного адміністративного суду 11 квітня 2013 року без змін.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується із огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзаців 1, 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
На реалізацію статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03 серпня 2006 року №1081, якою затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пунктів 22-24 цього Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі-облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника). Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Згідно з пунктом 29 вказаного Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Як встановлено пунктом 30 вищезазначеного Порядку, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 3.10 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України 06 жовтня 2006 року № 577 (чинної на момент звільнення позивача з військової служби), військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Тобто на час звільнення позивача зі служби така підстава звільнення, як закінчення строку контракту, не передбачала права позивача перебувати на квартирному обліку.
06 лютого 2012 року набрала чинності Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністра Оборони України від 30 листопада 2011 року №737.
Відповідно до пунктів 2.17, 2.19 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року №737, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.
Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Із системного аналізу вищевказаних норм колегія суддів Вищого адміністративного суду Україну приходить до висновку, що позивач був знятий з квартирного обліку з дотриманням вимог абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктів 2.17, 2.19 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року №737, так як був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, на час звільнення з військової служби не досяг 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні.
Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права та прийшли до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.
Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду 11 квітня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.
Судді: