Справа № 2а-3847/11/1070
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 року 2а-3847/11/1070

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, зал судових засідань № 1018

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Леонтович А.М.

при секретарі - Воронюк М.М.

за участю представників сторін

від позивача: Кудрявцева Д.В. (за довіреністю)

від відповідача: Демченко П.І., Лазаренко Л.І.(за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом до проДержавної інспекції з контролю за цінами в Київській області Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд» стягнення економічних санкцій,
В С Т А Н О В И В:

Державна інспекція з контролю за цінами в Київській області (далі по тексту -позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд»(далі по тексту -відповідач) про стягнення економічних санкцій в розмірі 361 909,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при розрахунку планового кошторису витрат по транспортуванню теплової енергії та підігріву води на 2010 рік включено до тарифу адміністративні витрати в розмірі, що перевищує 5% планової виробничої собівартості, в результаті чого за період з 01.06.2010р. по 30.04.2011р. відповідачем необґрунтовано отримано виручку в сумі 120 636,65 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 1 вересня 2011 року.

У судове засідання, призначене на 1 вересня 2011 року, з'явився представник позивача. Відповідач або його уповноважені представники у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим та враховуючи приписи статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд відклав розгляд справи на 14 вересня 2011 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представники відповідача заперечили проти заявлених позовних вимог та просили суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Комунальне підприємство Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд»зареєстровано Обухівською районною державною адміністрацією 23 грудня 2009 року.

Підприємство створене рішенням Обухівської міської ради від 29.10.2009р. № 391-45-V та діє на підставі Статуту.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною інспекцією з контролю за цінами в Київській області на підставі посвідчення від 26 травня 2011 року № 376, виданого Держінспекцією цін в Київській області головним державним інспектором Фесай О.М. проведено планову перевірку Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд»на предмет додержання порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів за період з 1 травня 2010 року по 31 травня 2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 10.06.2011р. № 275, яким встановлено наступні порушення відповідачем: вимог пункту 3 «Порядку надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, послуги з вивезення побутових відходів, а також технічного обслуговування ліфтів», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 07.03.2007р. № 67, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.03.2007р. за № 222/13489, а саме, відкориговані тарифи затверджені без висновку Держінспекцією цін в Київській області; вимоги пункту 16 «Адміністративні витрати»постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання горячої води»від 10.07.2006р. № 955, а саме, підприємство включило адміністративні витрати до тарифів у розмірі 13,46% до планової виробничої собівартості, що перевищує 5%, в результаті чого підприємство за період з 01.09.2010р. по 30.04.2011р. необґрунтовано отримало виручку в розмірі 108 807,16 грн.; при розрахунку планового кошторису витрат по транспортуванню теплової енергії та підігріву води на 2010 рік підприємство включило до тарифів 10% до планової виробничої собівартості, що перевищує 5% відповідно до вимог чинного законодавства, в результаті чого за період з 01.06.2010р. по 31.08.2010р. необґрунтовано отримана виручка склала 11 829,49 грн.

Вказаний акт перевірки отриманий уповноваженою особою підприємства -директором Демченко П.Г. від підпису якого останній відмовився.

На підставі зазначеного акту позивачем 16 червня 2011 року прийнято рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін № 105 на загальну суму 361 909,95 грн., з яких 120 636,65 грн. - сума необґрунтовано отриманої виручки, 241 273,30 грн. - штрафні санкції.

Вказане рішення отримано відповідачем 05.07.2011р. про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищезазначених вимог, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 19 Господарського кодексу України держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб'єктів господарювання у сфері цін і ціноутворення - з питань додержання суб'єктами господарювання державних цін на продукцію і послуги.

Згідно з частиною 4 статті 19 Господарського кодексу України органи державної влади і посадові особи, уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду визначаються законами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»від 05.04.2007р. № 877-V (далі по тексту - Закон України від 05.04.2007р. № 877-V).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України від 05.04.2007р. № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходи, передбачені законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про ціни та ціноутворення»від 03.12.1990р. № 507 (далі по тексту - Закон України від 03.12.1990р. № 507), Україна згідно з Декларацією про державний суверенітет України та Законом України «Про економічну самостійність України»самостійно здійснює політику цін. Закон визначає основні принципи встановлення і застосування цін і тарифів та організацію контролю за їх дотриманням на території республіки.

Згідно статей 1, 2 Закону України від 03.12.1990р. № 507, законодавство України про ціноутворення складається з цього Закону та інших актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Цей Закон поширюється на всі підприємства й організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва.

Положеннями статті 4 Закону України від 03.12.1990р. № 507 визначено компетенцію Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення, відповідно до якої останній: забезпечує здійснення в республіці державної політики цін; визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім сфери телекомунікацій, електроенергетики, централізованого теплопостачання, водопостачання та водовідведення; визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України від 03.12.1990р. № 507 державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 2 статті 13 вищезазначеного Закону передбачено, що контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2000р. №1432 «Про Державну інспекцію з контролю за цінами»утворено Державну інспекцію з контролю за цінами та зобов'язано Міністерство економіки подати у місячний термін в установленому порядку Кабінетові Міністрів України проект Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. № 1819 затверджено Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами (далі по тексту -Положення), відповідно до пункту 3 якого основними завданнями Держцінінспекції є: організація та здійснення відповідно до законодавства функцій з контролю та нагляду за дотриманням центральними та місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, суб'єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування цін (тарифів); проведення цінових спостережень на споживчому та товарних ринках.

Згідно з пунктом 11 цього Положення Держцінінспекція має територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 цього Положення.

За змістом підпункту 2 пункту 4 Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення Державна інспекція з контролю за цінами має право: 1) проводити відповідно до законодавства перевірку бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників, що відображаються у розрахункових документах незалежно від способу подання інформації, пов'язаних з формуванням, встановленням та застосуванням цін (тарифів); знайомитися з установчими документами та свідоцтвом про державну реєстрацію; перевіряти у посадових осіб, відповідальних за формування, встановлення та застосування цін (тарифів), документи, що посвідчують особу; проводити перевірку достовірності даних, наведених у документах з питань порядку формування, встановлення та застосування державних фіксованих та регульованих цін; 2) одержувати відповідно до законодавства письмові пояснення, довідки, документи, матеріали з питань, що виникають під час перевірки порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів), документи (їх копії) про рівень і економічну обґрунтованість цін (тарифів) на товари, роботи та послуги, їх техніко-економічні характеристики, ефективність, споживчі властивості тощо; 3) обстежувати в установленому порядку виробничі, складські, торговельні та інші приміщення суб'єктів господарювання, що використовуються для виготовлення, зберігання й реалізації товарів і сировини, організації та надання послуг; 4) вимагати відповідно до законодавства усунення виявлених порушень порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів), а також здійснення перерахунку вартості товарів, робіт і послуг, ціни (тарифи) на які сформовані, встановлені та/або застосовані з порушенням законодавства (якщо фактичну оплату товарів, робіт та послуг не проведено) для розрахунків із споживачами; 5) приймати відповідно до законодавства рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів); 6) відповідно до вимог законодавства розглядати справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також невиконанням вимог органів державного контролю за цінами; 7) залучати спеціалістів органів виконавчої влади, а також суб'єктів господарювання (за погодженням з їх керівниками) для розгляду питань, що належать до її компетенції; 8) скасовувати розпорядчі документи своїх територіальних органів (припис, розпорядження, рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій), а також винесені ними постанови про накладення адміністративних стягнень; 9) проводити перевірку правильності розрахунків щодо застосування цін (тарифів), на які запроваджене державне регулювання; 10) здійснювати моніторинг цін (тарифів) та проводити цінові дослідження на споживчому та товарних ринках; 11) одержувати відповідно до законодавства копії платіжних документів, що підтверджують факт перерахування до бюджету сум у разі застосування відповідних адміністративно-господарських санкцій; 12) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету сум у разі застосування відповідних адміністративно-господарських санкцій, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення; 13) надсилати до правоохоронних органів матеріали перевірок щодо дій, які містять ознаки злочину; 14) вчиняти інші дії в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Згідно з Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001р. №298/519, прийняття таких рішень за фактами порушення державної дисципліни цін покладено на Держцінінспекцію та відповідні державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

За таких підстав, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у даних спірних відносинах є Державна інспекція з контролю за цінами в Київській області.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачем, відповідно до покладених на нього завдань у межах своєї компетенції здійснено законну перевірку відповідача щодо додержання порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів, встановлено порушення нормативно-правових актів з регулювання цін та тарифів, в результаті чого відбулося необґрунтоване нарахування відповідачем коштів на суму 120 636,65 грн.

Згідно вимог пункту 3 «Порядку надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, послуги з вивезення побутових відходів, а також технічного обслуговування ліфтів», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 07.03.2007р. № 67, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.03.2007р. за № 222/13489 (далі по тексту -Порядок від 07.03.2007р. № 67) звернення виконавців/виробників до вповноваженого органу щодо перегляду тарифів подається за наявності висновків Державної інспекції з контролю за цінами або територіального органу Державної інспекції з контролю за цінами щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг.

Відповідно до підпункту 3.4 зазначеного Порядку звернення виконавців/виробників до вповноваженого органу щодо перегляду тарифів подається за наявності висновків територіального органу Державної інспекції з контролю за цінами щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг.

Для надання висновків щодо розрахунків економічно обґрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг, виконавці/виробники подають до територіального органу Державної інспекції з контролю за цінами письмове звернення та документи за таким переліком:

лист щодо обґрунтування необхідності зміни тарифів разом з економічним аналізом фактичних витрат на житлово-комунальні послуги;

річний план виробництва житлово-комунальних послуг на підставі фактичного та прогнозованого обсягу надання послуг з урахуванням техніко-економічних факторів;

стандарти, нормативи, норми, технологічні регламенти щодо виробництва житлово-комунальних послуг;

розрахунок планових витрат з операційної діяльності виробництва житлово-комунальних послуг з техніко-економічним обґрунтуванням статей витрат;

розрахунок планових адміністративних витрат, витрат на збут та інших операційних витрат з техніко-економічним обґрунтуванням статей витрат;

розрахунок планових фінансових витрат, пов'язаних з основною діяльністю;

копії договорів із організаціями, підприємствами, іншими суб'єктами господарювання, укладених для забезпечення основної діяльності;

розрахунок витрат, пов'язаних із сплатою податку на прибуток.

Документи, що подаються до територіального органу Державної інспекції з контролю за цінами, повинні бути підписані керівником суб'єкта господарювання та завірені в установленому законодавством порядку.

Отже, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, відповідач у разі необхідності затвердження тарифу на «Вивезення та знешкодження ТПВ»мав отримати висновок Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області щодо економічного обґрунтування витрат на зазначені послуги та подати на затвердження до Київської обласної державної адміністрації. Будь-яка інформація щодо звернення відповідача для отримання вказаного вище висновку та його подання на затвердження в матеріалах справи відсутня.

Відповідно пункту 16 «Адміністративні витрати»постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води»від 10.07.2006р. № 955 (в редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин) до складу адміністративних витрат включаються загальногосподарські витрати, пов'язані з обслуговуванням та управлінням підприємством, зокрема з: утриманням апарату управління та персоналу, зайнятого обслуговуванням адміністративної інфраструктури, які визначаються виходячи з чисельності за штатним розписом і встановлених на підприємстві тарифних ставок (окладів) (основна і додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які відповідно до підпункту 5.6.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" включаються до валових витрат, внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оплата службових відряджень, витрати з підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до законодавства); амортизацією основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, активів адміністративного призначення, визначеною відповідно до статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"; утриманням основних засобів, інших необоротних матеріальних активів адміністративного призначення; оплатою професійних послуг (юридичні, аудиторські), наданих відповідно до укладених договорів; оплатою послуг зв'язку; оплатою розрахунково-касового обслуговування та інших послуг банків, наданих відповідно до укладених договорів; сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), крім тих, що включаються у виробничу собівартість теплової енергії; використанням малоцінних і швидкозношуваних предметів, канцелярськими витратами, витратами з підготовки та перепідготовки кадрів (у розмірах, визначених підпунктом 5.4.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"), розв'язанням спорів у судах, передплатою періодичних професійних видань, створенням страхових фондів документації, передбачених законодавством;

Адміністративні витрати включаються до тарифів у розмірі, що не перевищує 5 відсотків планованої виробничої собівартості. Темпи зростання адміністративних витрат не повинні перевищувати визначеного рівня інфляції.

Так, між відповідачем та ВАТ «Енергія»19 серпня 2010 року укладено договір «Про надання послуг по транспортуванню теплової енергії».

Згідно умов цього договору КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд»забезпечує транспортування теплової енергії у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення в період опалювального сезону, гаряче водопостачання протягом року.

Відповідно до пункту 6 вказаного договору, основою розрахунків за транспортування є узгоджена калькуляція на транспортування по мережах, що обслуговуються, до кінцевого споживача на одиницю приєднаного навантаження.

В ході перевірки підприємством надано плановий кошторис витрат по транспортуванню теплової енергії та підігріву води на 2010 рік.

Також підприємство надало довідку про те, що оплата за дані послуги здійснювалась прямо пропорційно щомісяця з вересня 2010 року.

Згідно актів здачі-прийняття виконаних робіт за період з вересня 2010 року по квітень 2011 року підприємство отримало за виконані роботи кошти в розмірі 2 246 304,76 грн.

Таким чином, при розрахунку планового кошторису витрат по транспортуванню теплової енергії на 2010 рік підприємство включило адміністративні витрати до тарифів в розмірі 13,46 %, що перевищує 5% планованої виробничої собівартості, в результаті чого сума необґрунтовано отриманої виручки за період з 01.09.2010р. по 31.04.2011р. склала 108 807,16 грн.

Крім того, слід зазначити, що виконавцем вищезазначених в договорі послуг до вересня 2010 року було КП «Теплотрансбуд».

В результаті припинення вказаного підприємства замовником робіт було КП «Теплотрансбуд», а виконавцем КП ОМР «Обухівтеплотрансбуд».

З наданого підприємством планового кошторису витрат по транспортуванню теплової енергії та підігріву води на 2010 рік та з довідки про те, що оплата за дані послуги здійснювалась прямо пропорційно щомісяця вбачається, підприємство отримало за виконані роботи кошти в розмірі 645 962,80 грн.

Таким чином, при розрахунку планового кошторису витрат по транспортуванню теплової енергії на 2010 рік підприємство включило адміністративні витрати до тарифів в розмірі 10%, що перевищує 5% планованої виробничої собівартості, в результаті чого сума необґрунтовано отриманої виручки за період з 01.06.2010р. по 31.08.2010р. склала 11 829,49.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», встановлено, що вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Відповідно до пункту 3.1 Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України «Про затвердження інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами»від 03.12.2001р. № 298/519, державна інспекція з контролю за цінами та державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі приймають рішення про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій у порядку, передбаченому законодавством. Підставою для прийняття рішень про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій є акти перевірок, які складаються посадовими особами органів державного контролю за цінами.

Докази оскарження рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в адміністративному або судовому порядку в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача -суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд» (08720, Київська область, м. Обухів, вул. Миру, 13а, ідентифікаційний код 36890051) на користь Державного бюджету України необґрунтовано одержану виручку та штраф в розмірі 361 909 (триста шістдесят одна тисяча дев'ятсот дев'ять) грн. 95 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні -протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Леонтович А.М.

Постанова у повному обсязі виготовлена 14.09.2011.