Справа № 175/5524/14-а
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2015 рокусправа № 175/5524/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Іванова С.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської районної державної адміністрації

на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського районну Дніпропетровської області про визнання бездіяльності щодо перерахунку,встановлення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського районну Дніпропетровської області, в якому просив суд призначити та виплатити йому, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, згідно ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р № 796 - ХІІ, починаючи з 2012 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського районну Дніпропетровської області про зобов'язання призначити та виплачувати йому, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991року №796-ХІІ, за період 2012 та 2013 років - залишено без розгляду у зв'язку із закінченням шестимісячного строку для звернення до суду за захистом своїх прав.(а.с.19)

Ухвала суду сторонами не оскаржена та набрала законної сили.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського районну Дніпропетровської області, що були здійснені без урахування вимог ст.152 Конституції України, ст..22 Конституції України, ст.19 КАС України відносно нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст..48 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991року.

Зобов'язано вказане УПСЗН зробити ОСОБА_1 перерахунок та виплатити не донараховану суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік з розрахунку 5-х мінімальних заробітних плат, відповідно до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.(а.с.21-24)

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського районну Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалися на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просили розглянути справу без їх участі.(а.с.26-29)

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення. (а.с.7)

Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровського районну Дніпропетровської області Позивачу 31.07 2014 року було виплачено щорічну допомогу у розмірі 100 грн.. , з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , що підтверджується довідкою на а.с. 30 та про що зазначено у запереченнях УПСЗН. (а.с.14)

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону №796 і у 2014 році сплатити Позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року №562.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення указаних вимог та вважає за необхідність зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, виплачується у розмірі п'ятьох мінімальних заробітних плат.

Вказаною статтею Закону регламентовано, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі і щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах.

За змістом статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплати, передбачені статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким і визначено, зокрема, доходи і видатки Державного бюджету України у 2014 році.

Як вбачається з матеріалів справи, щорічна допомога на оздоровлення позивачу була виплачена 31.07 2014 року у розмірі 100грн (а.с.30)

Проте, положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено інших умов для реалізації положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ніж ті, які визначені вказаним Законом.

Зміни, зокрема, до ст.48 Закону в частині визначення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам на дату виплати Позивачу щорічної допомоги не вносилися, як і не делеговано Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінету Міністрів України право на встановлення розмірів таких виплат станом на 31.07.2014 року.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що лише Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктами 6-7.

Вказаними пунктами передбачено, що норми і положення ст. ст. 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

В той же час, вказані зміни набрали чинності лише 03 серпня 2014 року, і саме з цього часу щорічна допомога на оздоровлення Позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, має виплачуватись у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що станом на 31 липня 2014 року застосування Відповідачем, при нарахуванні Позивачу одноразової допомоги на оздоровлення, положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 , суперечить положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», у редакції, чинній станом на час виплати допомоги - 31.07.2014 року.

У межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 183-2, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 200, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровського районну Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені статтею 212 КАС України.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.В. Юхименко