Справа № 826/17946/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді - Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду, апеляційну скаргу Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Служби безпеки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Служби безпеки України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство юстиції України про:

- визнання протиправним та скасування наказу Голови Служби безпеки України від 24.10.2014 р. № 10/14-ос у частині звільнення ОСОБА_2 з посади офіцера з особливих доручень I категорії (полковник) Групи радників та консультантів Голови Служби безпеки України Апарату Голови Служби безпеки України з підстав визначених п.7-2 ст.36 Кодексу законів про працю України;

- поновлення ОСОБА_2 на посаді офіцера з особливих доручень I категорії (полковник) Групи радників та консультантів Голови Служби безпеки України Апарату Голови Служби безпеки України та допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді;

- зобов'язання Служби безпеки України вилучити персональні дані про ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру осіб, до яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року провадження у справі було зупинено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, до якої приєднався позивач. В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вважаючи, що судом неправильно застосовано норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія встановила, що 21.01.2015 р. Окружним адміністративним судом м. Києва було постановлено ухвалу про звернення до Верховного Суду України на підставі ч.5 ст. 9 КАС України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України «Про очищення влади», а саме: п.8 ч.1 ст.3, ч.3 ст.1, п.2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про очищення влади» положенням ст.8, ст.21, ч.2,3 ст.22, ч.2,3 ст.24, ч.1 ст.38, ч.1 ст.43, ст.58, ч.2 ст.61, ст..62, ч.1 ст.64 Конституції України в їх системному взаємозв'язку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи неможливий до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України «Про очищення влади».

Дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.5 ст.9 КАС України, у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

В контексті наведеного та за аналогією, у відповідності до вимог ч.7 ст.9 КАС України, слід додати, що відповідно до ч.2 ст.251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до статті 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

У п.4 ч.2 ст.156 КАС України передбачено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що надання суду повноваження на звернення до Верховного суду України з поданням щодо конституційності положень відповідного законодавчого акту покликане забезпечити повний і всебічний захист прав та інтересів сторін, а також вирішення спору з дотриманням принципів законності та верховенства права, які закріплені у ст.ст.8,9 КАС України.

Зазначене надає підстави стверджувати, що реалізація судом вказаних повноважень фактично унеможливлює здійснення справедливого розгляду справи та прийняття судового рішення у відповідності з вимогами ст.159 КАС України до вирішення Верховним Судом України такого подання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були достатні та необхідні правові підстави для зупинення провадження в цій справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі була прийнята судом першої інстанції за відсутності обґрунтованого клопотання сторони або третьої особи, як того вимагає п.4 ч.2 ст.156 КАС України, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що суд першої інстанції ставив на обговорення сторін питання про зупинення провадження у справі, яке було ними підтримане, а обґрунтованість підстав для зупинення провадження у справі аргументована вище.

Таким чином, доводи апелянта спростовуються обставинами, встановленими судом першої інстанції, та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2015 року.

.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.