Справа № 826/12933/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення з Державного бюджету України коштів у сумі 52 442 грн. 12 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2013 року у справі № 826/16483/3-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - позов задоволено. Скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 04 липня 2013 року № 100260000/2013/200424/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації від 04 липня 2013 року № 100260000/2013/ 30076.

10 лютого 2014 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі № 826/16483/13-а.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2013 року у справі № 826/16484/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - позов задоволено. Скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 08 липня 2013 року № 100260000/2013/200421/2. Скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації від 08 липня 2013 року № 100260000/2013/ 30078.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2013 року у справі № 826/16484/13-а залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 березня 2014 року відкрито касаційне провадження у справі № 826/16484/13-а.

Також, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2014 року у справі № 826/19261/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 04 липня 2013 року № 100260000/2013/200423/12 та картку відмови в прийнятті митної декларації від 04 липня 2013 року № 100260000/2013/30075.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2014 року у справі № 826/19261/13-а залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 липня 2014 року відкрито касаційне провадження у справі № 826/19261/13-а.

З метою випуску задекларованих товарів у вільний обіг, позивач подав до митного органу нові митні декларації, в яких скориговано митну вартість товарів з урахуванням рішень митного органу, та сплатив митні платежі на загальну суму 52 442 грн. 12 коп.

З огляду на те, що рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів, у зв'язку з прийняттям яких позивачем здійснено платежі до Державного бюджету у вказаному розмірі, скасовані у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення сплачених ним коштів з Державного бюджету України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

До заяви додаються: аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах 3-8 цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку № 618 передбачено, що для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Згідно п.п. 2, 3 Порядку № 611/147 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Платник подає заяву про повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету та інших платежів відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення коштів.

Відповідно до п. 7 Порядку № 611/147, на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

В силу пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України, повернення помилково або надміру сплачених до дня набрання чинності цим Кодексом сум митних платежів здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом та Податковим кодексом України.

Згідно ч.1 ст.301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексу України.

Відповідно до п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно ч. 6 статті 264 Митного кодексу України, у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення у порядку, передбаченому законодавством.

Тобто, саме Порядок № 618 визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264 Митного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року №21-29а14.

Крім того, якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 у справі №21-207а14.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою випуску задекларованих товарів у вільний обіг, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" подало до митного органу нові митні декларації, в яких скориговано митну вартість товарів з урахуванням рішень митного органу та сплачено митні платежі на загальну суму 52 442 грн. 12 коп.

Оскільки рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів, у зв'язку з прийняттям яких позивачем здійснено платежі до Державного бюджету у вказаному розмірі, скасовані у судовому порядку, позивач вважає, що має право на повернення сплачених сум з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що поверненню надмірно сплачених митних та інших платежів передує дотримання встановленої процедури з проведенням перевірки наявності надмірно сплачених митних платежів та складання висновку відповідачем щодо повернення надмірно сплачених митних та інших платежів або відмова у наданні такого висновку.

При цьому, Митним кодексом встановлена заборона на повернення надміру сплачених платежів у випадку наявності у платника податкового боргу, про що у справі відсутні відомості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку відсутні докази, які б свідчили про дотримання позивачем встановленої положеннями чинного законодавства процедури повернення грошових коштів з Державного бюджету України.

Так, позивачем долучено до апеляційної скарги копію заяви про повернення надмірно сплачених до бюджету митних платежів, адресовану Київській міжрегіональній митниці Міндоходів від 16 червня 2014 року та відповідь за результатами її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції.

Разом з тим, позивачем не було обґрунтовано причини неподання вищезазначених документів до суду першої інстанції.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімфарма" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 24.03.2015 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.