Справа № 809/1756/14
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015р. Справа № 876/7438/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", м.Івано-Франківськ

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.07.2014р. у справі №809/1756/14

за позовом Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ

до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", м.Івано-Франківськ

про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2014р. позивач: Державна фінансова інспекція в Івано-Франківській області звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача: Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про зобов'язання до вчинення дій - виконання пункту 2 Вимоги Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області про усунення порушень 09-08-14-14/1995 від 20.03.2014р. про стягнення з осіб, з вини яких допущено порушення, нестачі матеріальних цінностей на загальну суму 99276,92грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем в результаті позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.01.2006р. по 01.01.2014р. виявлено ряд порушень, відображених в акті перевірки №08-21/3 від 12.03.2014р. Вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією, відповідач добровільно не виконав.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач вимогу добровільно не виконав, гроші не повернув, на час розгляду справи вимога позивача є законна та ніким не скасована.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Державне підприємство "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" оскаржило її в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, тому оскаржувана постанова повинна підлягати скасуванню в апеляційному порядку. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що відповідачем відповідь фінінспекції було надано: позови про стягнення коштів буде подано після завершення кримінальної справи за фактами порушень та визначення осіб, винних у допущених порушеннях.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, керуючись вимогами ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що на виконання ухвал Ужгородського міського суду Закарпатської області від 03.02.2014р. та 25.02.2014р., на підставі направлення для проведення ревізії від 05.02.2014р. №123, виданого в.о. начальника Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області Грицаком Б.О., проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" за період з 01.01.2006р. по 01.01.2014р., про що складено акт №08-21/3 від 12.03.2014р..

За результатами ревізії позивачем виявлено нестачу металобрухту в кількості 44810кг. на суму 78405,35грн., бензопили "Долар" вартістю 1007,97грн., автомобіля Урал-4320 вартістю 15096,00грн. та запчастин на суму 4767,00грн., всього на загальну суму 99276,32грн., що є порушенням статей 8, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пп.4.13, п.4 Положення Закарпатської лісопромислової дільниці. Вказані факти виявлені за результатами ревізії матеріальних цінностей, які обліковуються у Закарпатській лісопромисловій дільниці станом на 01.02.2014р., проведеної комісією відповідача, створеною на підставі наказу т.в.о директора ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" Іванчука В.М. від 11.02.2014р. №29-в.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями наказу від 11.02.2014р. №29-в "Про створення комісії для проведення інвентаризації у Закарпатській лісопромисловій дільниці", звітів про списання об'єктів державної власності, договором постачання №7 від 08.05.2012р., виписками по особовому рахунку про отримання коштів за металобрухт за 20.03.2012р., 26.03.2012р., 14.05.2012р., 17.05.2012р., відомостями основних засобів обладнання, транспортних засобів, запчастини станом на 01.02.2014р., інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей станом на 01.02.2014р., доповідною запискою голови інвентаризаційної комісії відповідача Плахотної О.М.

Позивач направив відповідачу вимогу про усунення виявлених ревізією порушень №09-08-14-14/1995 від 20.03.2014р., факт отримання якої підтверджується фіскальним чеком про направлення рекомендованого листа за №94 та електронною пошуковою системою поштових відправлень Українського ДП поштового зв'язку "Укрпошта": http://services.ukrposhta.com/barcodesingle.

Як вбачається з пункту 2 Вимоги, відповідача зобов'язано стягнути з осіб, з вини яких допущено порушення, нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 99276,92грн. в порядку та розмірах, встановлених ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України. Також було зобов'язано відповідача в термін до 20.05.2014р. надіслати на адресу Держфінінспекції в Івано-Франківській області: 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Василіянок, 48, інформацію про вжиті заходи та виконання Вимоги разом з копіями завірених первинних, розпорядчих та інших документів.

Відповідач вказану Вимогу добровільно не виконав, доказів протилежного суду не подав. Також, відповідач не оскаржував вимоги про усунення виявлених ревізією порушень №09-08-14-14/1995 від 20.03.2014р. ні в адміністративному порядку, ні до суду.

При прийнятті рішення по суті спору, суд першої інстанції виходив з того, що нормами матеріального права передбачено право контролюючого органу звертатися до підконтрольних установ з вимогою про усунення порушень шляхом стягнення з винних осіб коштів.

Проаналізувавши усе вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом було правильно і повно з'ясовано усі фактичні обставини справи, однак оскаржуване рішення суду першої інстанції ґрунтується на неправильному застосуванні судом норм матеріального права з огляду на наступне.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до пункту 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення:

- притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю;

- порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства;

- звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства;

- застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

На підставі аналізу цих норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що перелік прав органів державного фінансового контролю є законодавчо встановлений, серед них відсутні повноваження стосовно можливості звернення до суду у випадку невиконання їх вимог, натомість визначена можливість органу фінансового контролю звертатися з позовом до суду про стягнення коштів.

При цьому збитки або завдана шкода, правильність їх обчислення перевіряються судом, що розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 15.04.2014р. у справі №21-63а14, в якій, зокрема, зазначено, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

При цьому вимога органу державної фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання.

Про наявність збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, може бути зазначено у вимозі. Проте зазначені збитки не можуть бути примусово відшкодовані лише шляхом пред'явлення цієї вимоги, оскільки вони відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Правова позиція про відсутність у органу державної фінансового контролю права на звернення до суду з позовом про зобов'язання відповідача виконати вимогу шляхом повернення зайво виплачених коштів викладена також в ухвалі Вищого адміністративного суду від 03.12.2014р. по справі №К/9991/49870/12.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки збитки в розмірі 99276,92грн. не можуть бути примусово відшкодовані лише шляхом пред'явлення вимоги від 20.03.2014р. №09-08-14-14/1995, адже вони відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи, однак постановив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що потягло за собою неправильне вирішення справи. Оскільки доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, то оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.07.2014р. у справі №809/1756/14 за позовом Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про зобов'язання до вчинення дій, - задоволити.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.07.2014р. у справі №809/1756/14, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга