Справа № 826/3954/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2015 р. м. Київ К/800/62056/14

Вищий адміністративний суду України у складі:

головуючого судді Єрьоміна А.В.,

суддів Кравцова О.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медиком Маркетинг і продаж Україна» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року у справі за позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної інспекції України з контролю за цінами до товариства з обмеженою відповідальністю "Медком Маркетинг і Продаж Україна" про стягнення необґрунтовано отриманої виручки та штрафу, -

у с т а н о в и л а :

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної інспекції України з контролю за цінами (Інспекція) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Медком Маркетинг і Продаж Україна» (Товариство) про стягнення з відповідача необґрунтовано отриманої виручки у сумі 136 310 778,61 грн. та штрафу в сумі 136 310 778,61 грн. в дохід держави.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку зазначені санкції не сплатив, просив їх стягнути.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва скасовано, адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медком Маркетинг і Продаж України» (код за ) в дохід Державного бюджету України 136 310 778 (Сто тридцять шість мільйонів триста десять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 61 коп. необґрунтовано отриманої виручки та 136 310 778 (Сто тридцять шість мільйонів триста десять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 61 коп. штрафу.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, Вищий адміністративний суд України вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що з 18 листопада 2013 року по 6 грудня 2013 року Інспекцією проведена перевірка відповідача, за результатами якої складено акт № 155 від 6 грудня 2013 року.

Ним зафіксовано, що в результаті порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Товариство за період з 1 січня 2013 року по 15 листопада 2013 року необґрунтовано одержало виручку у сумі 136 310 778,61 грн., що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання. Додатково посадовими особами Інспекції було визначено ступінь ризику від провадження господарської діяльності як високий.

Рішенням Інспекції від 13 грудня 2013 року № 99 до відповідача застосовано штрафні санкції за такі порушення у вигляді вилучення в дохід держави суми необґрунтовано отриманої виручки в розмірі 136 310 778,61 грн. та штрафу в розмірі 136 310 778,61 грн.

Як передбачено частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21 червня 2012 року № 5007-VІ (Закон № 5007-VІ) встановлено, що цей Закон визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Відповідно до пункту шостого та восьмого частини першої статті 18 Закону № 5007-VІ уповноважені органи мають право: приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Разом з тим, у будь-якому випадку, стягнення фінансових санкцій може мати місце на підставі рішення уповноваженого органу, лише якщо таке рішення відповідає вимогам закону.

Вищий адміністративний суд України вважає, що судом апеляційної інстанції безпідставно не взяті до уваги доводи Товариства, що на момент (17 листапада 2013 року) винесення судом постанови про стягнення, мало місце рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2014 року у справі № 826/20711/13-а між тими ж сторонами, що набрало законної сили та яке залишене без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 вересня 2014 року № К/800/39596/14, якими скасовано оскаржені рішення Інспекції від 13 грудня 2013 року № 99 та № 95 про застосування фінансових санкцій.

Разом з тим, відповідач додав до касаційної скарги ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31 жовтня 2014 року № В/800/4794/14 про відмову в допуску до перегляду Верховним Судом України зазначеної ухвали.

Так, відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, а суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про задоволення позову, а відтак - безпідставно скасував рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, постанову суду апеляційної інстанції необхідно скасувати, а постанову суду першої інстанції - залишити в силі.

На підставі викладеного, Керуючись статтями 223, 226, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медиком Маркетинг і продаж Україна» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року у цій справі скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:

З оригіналом згідно

Помічник судді В.Г. Голубєв