Справа № 825/3769/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3769/14 Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А
19 березня 2015 року м. Київ
колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.
за участю секретаря Скалецької І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку про визнання протипрвними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А :
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому компенсації суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1439 (одна тисяча чотириста тридцять дев`ять) грн. 11 коп., утриманого з доплати одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язати Чернігівське зональне відділення Військової служби правопорядку виплатити компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1439 (одна тисяча чотириста тридцять дев`ять) грн. 11 коп., утриманого з доплати одноразової грошової допомоги при звільненні.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1439 грн. 11 коп., утриманого з доплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Зобов`язано Чернігівське зональне відділення Військової служби правопорядку виплатити ОСОБА_1 компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1439 грн. 11 коп., утриманого з доплати одноразової грошової допомоги при звільненні.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення. Так, апелянт посилається на ту обставину, що після звільнення у запас або у відставку фізична особа-платник податку не виконує обов`язки несення служби, та нараховані та виплачені їй суми грошових коштів включаються до складу загального місячного оподаткованого доходу платника податку згідно з підпунктом 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу, як інші доходи, і оподатковуються за ставкою, встановленою пункту 167.1 статті. 167 Податкового Кодексу.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.
Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до вимог спільної директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.07.2013 №Д-322/1/02, військова частина НОМЕР_1 - Північне територіальне управління Військової служби правопорядку 31 жовтня 2013 року переформовано у Чернігівське зональне відділення Військової служби правопорядку.
Чернігівське зональне відділення Військової служби правопорядку є правонаступником військової частини НОМЕР_1 - Північного територіального управління Військової служби правопорядку.
Підполковник ОСОБА_1 , проходив військову службу на посаді начальника відділу спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.04.2013 №282, позивач був звільнений з військової служби у запас відповідно до статті 26 частини 6, пункту б (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року по справі № 825/735/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку зокрема зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, з врахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.
На виконання вказаного рішення суду 30 жовтня 2014 року на банківську картку позивача був проведений платіж в сумі 7026,27 грн..
31 жовтня 2014 року позивач звернувся до начальника Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку з проханням повідомити що це за перерахування, оскільки згідно рішення суду йому повинно бути виплачено 8465,38 грн.
Листом Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 05.11.2014 року № 1510, позивачу повідомлено, що дані кошти йому перераховано на виконання рішення суду, а саме недоотримана вихідна допомога при звільненні становить 8465,38 грн., на неї нарахований та утриманий податок з доходів фізичних осіб, та відповідно йому перерахована сума вихідної допомоги 7026,27 грн. за вирахуванням зазначеного податку в сумі 1439,11 грн.
Однак, слід зазначити, що цей лист не містить роз`яснення щодо порядку оподаткування одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням.
В зв`язку з цим, 17.11.2014 року позивач звернувся до Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку з проханням виплатити йому недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб в сумі 1439,11 грн.
Листом від 24.11.2014 року № 1603 в задоволенні даної вимоги Чернігівським зональним відділенням Військової служби правопорядку позивачу було відмовлено з посиланням на те, що виплата проведена у відповідності з чинним законодавством.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Чернігівським зональним відділенням Військової служби правопорядку протиправно порушено обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.
Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. N 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 р. N 17) визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.
За змістом пунктів 4, 5 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем свого обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.
Посилання апелянта на ту обставину, що на час здійснення виплати позивач не був військовослужбовцем, а тому після звільнення у запас або у відставку фізична особа-платник податку не виконує обов`язки несення служби, та нараховані та виплачені їй суми грошових коштів включаються до складу загального місячного оподаткованого доходу платника податку згідно з підпунктом 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу, як інші доходи, і оподатковуються за ставкою, встановленою пункту 167.1 статті. 167 Податкового Кодексу тобто 15 або 17 відсотків в залежності від розміру одержаного доходу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виплата позивачу одноразової грошової допомоги (не в день звільнення і проведення розрахунку) відбулась несвоєчасно з вини самого відповідача, що підтверджено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року по справі № 825/735/14.
Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 06.11.2014 року у справі №К/800/3705/14.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, недоведена правомірність та обґрунтованість вичинених ним дій з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини, та позовні вимоги законні обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.
При цьому апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Доводи, викладені заявниками в апеляційних скаргах були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.
Вказані в апеляційних скаргах процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич
Повний текст виготовлено 23 березня 2015 року
Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.