Справа № 808/9196/13-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/9196/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 року

справа № 808/9196/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вільнянський маслозавод» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом Вільнянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області до Публічного акціонерного товариства «Вільнянський маслозавод» про стягнення коштів за податковим боргом,-

ВСТАНОВИВ:

Вільнянська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі – позивач або Вільнянська ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області) звернулась з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Вільнянський маслозавод» (далі – відповідач або ПАТ «Вільнянський маслозавод»), в якому просила стягнути з рахунків відповідача кошти за податковим боргом по податку на додану вартість у сумі 166 554,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з рахунків платника податків – Публічного акціонерного товариства “Вільнянський маслозавод” (код ЄДРПОУ 00445593) у банках, обслуговуючих такого платника податків:

- кошти за податковим боргом по податку на додану вартість, що сплачується до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними власної виробленої продукції у розмірі 154 863,00 (сто п’ятдесят чотири гривні вісімсот шістдесят три) грн.;

- кошти за податковим боргом з податку на додану вартість у розмірі 11 691,00 (одинадцять тисяч шістсот дев’яносто шість) грн., а також дозволити стягнення суми боргу 166 554,00 (сто шістдесят шість тисяч п’ятсот п’ятдесят чотири) грн. за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02 грудня 2010 року передбачено обов’язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкові органи відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг,

з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 02 грудня 2013 року, відповідач має перед бюджетом новостворений податковий борг у розмірі 166 554,00 грн.

Податковий борг відповідача по податку на додану вартість, що сплачується до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними власної виробленої продукції у розмірі 154 863,00 грн., виник на підставі наступного.

Відповідачем 14 листопада 2013 року подано до Вільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області податкову декларацію за якою не здійснювалась сплата податкових зобов’язань у бюджет, зокрема: декларація за жовтень 2013 року, якою самостійно визначено податкове зобов’язання у сумі 154 863,00 грн.

Податковий борг відповідача по податку на додану вартість у розмірі 11 691,00 грн., виник на підставі наступного.

Відповідачем 20 листопада 2013 року подано до Вільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області податкову декларацію за якою не здійснювалась сплата податкових зобов’язань у бюджет, зокрема: за жовтень 2013 року, якою самостійно визначено податкове зобов’язання у сумі 11 691,00 грн.

Отже, з огляду на зазначене, податковий борг відповідача становить 166 554,00 грн.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України (далі – ПК України) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зазначений строк податкові зобов’язання не сплачені, а тому у відповідності до підпункту 59.1 статті 59 ПК України визнається сумою податкового боргу платника податків.

Як підтверджено матеріалами справи, 07 травня 2013 року Вільнянською МДПІ Запорізької області ДПС, з метою погашення податкового боргу вручено уповноваженому представнику відповідача податкову вимогу від 07 травня 2013 року № 6 (на суму 122 543,08 грн.). Проте, вимога про сплату боргу була залишена без виконання.

Відповідно до пункту 59.5 статті 50 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Згідно із підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника. На суму податкового боргу або його частини.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачено, що нарахування пені розпочинається від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов’язання.

Згідно із пункту 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів, зокрема, щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Строки, встановленні цією статтею, обчислюються годинами і закінчуються із закінченням години, на яку припадає таке закінчення.

У даному випадку, необхідна наявність сукупності обставин, які дають підставу для висновку щодо правомірності такого подання: сплив 60 днів з дня направлення податкової вимоги; виникнення податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені вимоги Вільнянської МДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області про стягнення з ПАТ “Вільнянський маслозавод” податкового боргу у розмірі 166 554,00 грн. є обґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вільнянський маслозавод» – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом Вільнянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області до Публічного акціонерного товариства «Вільнянський маслозавод» про стягнення коштів за податковим боргом – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай