Справа № 2а-9584/10/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 р. Справа № 11547/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Большакової О.О, Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомонтажвентиляція» до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області, яким з врахуванням уточнення позовних вимог просило скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 15.02.2010 року № /0 та № /0.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що позивач підтвердив факт здійснення господарських операцій з ПП «Фірма АМК», ТзОВ Компанія «Квадробуд», ПП «Євроторг-2012» та ПП «Будагрогурт» належно оформленими документами, які відповідають вимогам, встановленим законодавством для первинних документів, тому позивач правомірно сформував валові витрати і податковий кредит за результатами цих господарських операцій. На підтвердження своїх заперечень в частині ведення фіктивного підприємництва контрагентами позивача відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів вказаних обставин, зокрема, обвинувального вироку суду щодо посадових осіб зазначених підприємств. Також суд відхилив покликання відповідача на те, що оплата за поставлений товар, яка проводилась шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки ст. 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Тому, на думку суду, складання акту взаємних вимог чи будь-яких інших документів, не передбачених як обов'язкові, законодавством не вимагається.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що договори, укладені позивачем з ПП «Фірма АМК», ТзОВ Компанія «Квадробуд», ПП «Євроторг-2012» та ПП «Будагрогурт», є нікчемними, оскільки перевіркою встановлено відсутність їх реального виконання, а самі договори укладені без мети настання реальних наслідків. Наведене підтверджується відсутністю у ПП «Фірма АМК», ТзОВ Компанія «Квадробуд» і ПП «Євроторг-2012» матеріальних і трудових ресурсів, необхідних для ведення господарської діяльності. Також діяльність цих підприємств та їх посадових осіб досліджується правоохоронними органами в ході розслідування кримінальних справ. Крім того, 05.10.2009 року анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість ТзОВ Компанія «Квадробуд». Також відповідач зазначає, що позивач фактично не здійснював оплату за придбаний товар. Таким чином, на думку податкового органу, ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» завищило валові витрати і податковий кредит по операціях з цими контрагентами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги і заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як встановив суд, в період з 30.12.2009 року до 20.01.2010 року працівники Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області провели позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року до 30.09.2009 року, за результатами якої складено акт від 03.02.2010 року № 17/23-0/30648990.

В акті перевірки зазначено про встановлення фактів порушення позивачем в частині, що стосується предмету спору в даній справі п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого занижено суму податку на прибуток у сумі 76482 грн., в тому числі за ІІ квартал 2008 року на 38442,00 грн., за IV квартал 2008 року на 63197,00 грн.; пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 70912,00 грн., в тому числі за квітень 2008 року на 10628,00 грн., за вересень 2008 року на 18592,00 грн., за жовтень 2008 року на 41692,00 грн.

На підставі акту перевірки Державна податкова інспекція у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області прийняла податкові повідомлення-рішення 15.02.2010 року № /0, яким ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 118567,00 грн., в тому числі 76482,00 грн. за основним платежем і 42085,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та № /0, яким ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 106368,00 грн., в тому числі 70912,00 грн. за основним платежем і 35456,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» оскаржило дані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, за результатами якого податкове повідомлення-рішення № /0 було залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення № /0 було скасоване в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 3844,00 грн., а в іншій частині залишено без змін.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з таких підстав.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції) господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 цього Закону валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

А згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 даного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції) податковий кредит визначається як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 цього Закону податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку із придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону є дата здійснення першої з наступних подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) або дата отримання податкової накладної.

Відповідно до пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 цього Закону податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної, дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, податковий номер платника податку (продавця та покупця), місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм), повну назву отримувача, ціну продажу без врахування податку, ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні, загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно з пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 даного Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до пп. 7.2.4. п. 7.2 ст. 7 цього Закону право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону, а згідно з п. 9.6 ст. 9 цього Закону свідоцтво про реєстрацію особи як платника податку на додану вартість діє до дати його анулювання.

Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 цього Закону датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що формування підприємством валових витрат та податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

При цьому, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо декларування податкового зобов'язання чи сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи і зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Також дані обставини не тягнуть за собою нікчемність всіх правочинів, які вчинялися підприємством з моменту державної реєстрації та самі по собі не можуть свідчити, що ці правочини укладені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства.

Крім того, відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду.

Як встановив суд, на момент здійснення господарських операцій з позивачем ПП «Фірма АМК», ТзОВ Компанія «Квадробуд», ПП «Євроторг-2012» та ПП «Будагрогурт» були зареєстровані у встановленому порядку, не були виключені з ЄДРПОУ, перебували на обліку в органах державної податкової служби і були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що господарські зобов'язання між ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» та ПП «Фірма АМК», ТзОВ «Компанія «Квадробуд», ПП «Євроторг-2012» і ПП «Будагрогурт» фактично були виконані, що підтверджується наступними обставинами і належним чином оформленими первинними документами, наданими позивачем та дослідженими судом.

Як встановив суд, в періоді, що перевіряється, ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» придбавало товарно-матеріальні цінності у ПП «Фірма АМК», ТзОВ «Компанія «Квадробуд» і ПП «Євроторг-2012» без укладання письмових договорів поставки.

Колегія суддів враховує, що такі дії підприємств суперечать вимогам п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Однак відповідно до змісту ст. 215 цього Кодексу, якою визначено підстави недійсності правочинів, недотримання сторонами форми правочину не є підставою його визнання недійсним.

При цьому, частиною 3 даної статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Проте відповідач не надав суду доказів оскарження договорів, укладених між ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» та ПП «Фірма АМК», ТзОВ «Компанія «Квадробуд» і ПП «Євроторг-2012» без дотримання їх обов'язкової письмової форми та доказів їх визнання судом недійсними.

ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» 23.04.2008 року отримало від ПП «Фірма АМК» товар (труби), що підтверджується накладною від 23.04.2008 року № РН-4-23008 на загальну суму 31737,88 грн., в тому числі податок на додану вартість 5289,64 грн. та виписаною постачальником податковою накладною від 23.04.2008 року № на вказану суму.

27.06.2008 року позивач отримав від ТзОВ «Компанія «Квадробуд» товар (швелер, металевий лист, сітку), що підтверджується накладною від 27.06.2008 року № РН-6270009 на загальну суму 32033,01 грн., в тому числі податок на додану вартість 5338,83 грн. і виписаною постачальником податковою накладною від 27.06.2008 року № на вказану суму.

24.10.2008 року позивач отримав від ПП «Євроторг-2012» товар (металоконструкції), що підтверджується накладною від 27.06.2008 року № РН-10-2407 на загальну суму 250151,22 грн., в тому числі податок на додану вартість 41691,87 грн. і виписаною постачальником податковою накладною від 24.10.2008 року № на вказану суму.

Як встановив суд, розрахунки за поставлений товар були здійснені відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, частиною 1 якої передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Наведене підтверджується дослідженими під час перевірки даними бухгалтерського обліку ТзОВ «Енергомонтажвентиляція», а саме по рахунках Дт 631 - Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», по яких позивач шляхом взаємозаліку за зустрічними однорідними вимогами із вказаними контрагентами здійснював списання заборгованості на вартість придбаних товарів.

Доводи податкового органу про те, що факт оплати позивачем вартості придбаних товарів його контрагентам не підтверджений підписаними ними актами зарахування взаємних вимог, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно з ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін, тому, як правильно зазначає позивач, для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог законодавством не передбаченого складання таких актів, а достатнім для цього є заява однієї із сторін договору, в тому числі усна, оскільки законодавством не передбачено вимог щодо її форми і відображення такого зарахування в бухгалтерському обліку підприємства.

Також колегія суддів враховує, що під час судового розгляду справи не встановлено фактів звернення зазначених вище контрагентів позивача із зверненнями чи скаргами з приводу таких ТзОВ «Енергомонтажвентиляція».

Зазначені суми позивач включив до складу валових витрат, а суми податку на додану вартість, сплачені в ціні товарів, до складу податкового кредиту у відповідних податкових періодах.

Крім того, придбання ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» у вказаних контрагентів зазначених вище товарів підтверджується фактами використання позивачем цих товарів у власній господарській діяльності, зокрема, у господарських взаємовідносинах з ТзОВ «Агро ЛВ Лімітед», ТзОВ «Ременерго ЮН», ВАТ «ДЕБ «Управління Прикарпатсантехмеханізація», ВАТ «Добротвіренергобуд», ТзОВ «Арія Моторс».

Так, позивач надав суду копії письмового пояснення головного бухгалтера і комірника підприємства, які детально роз'яснили, в яких господарських операціях які конкретно із зазначених вище товарів, придбаних у ПП «Фірма АМК», ТзОВ Компанія «Квадробуд» та ПП «Євроторг-2012» використовувались, а також письмові докази на підтвердження цих пояснень - копію звіту форми М-29 про витрати основних матеріалів на будівництві в співставленні з виробничими нормами за червень 2008 року, копію довідки форми № КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт за червень 2008 року, копію акту виконаних робіт № 1 за жовтень 2008 року, копії видаткових накладних на поставку зазначених товарів і копії довіреностей працівників контрагентів позивача на отримання цих товарів.

Крім того, в періоді, що перевірявся, ТзОВ «Енергомонтажвентиляція» орендувало у ПП «Будагрогурт» автонавантажувач і компресор відповідно до укладених між ними 01.08.2008 року договорів на оренду основних засобів.

Фактичне виконання сторонами своїх зобов'язань за цими договорами і використання позивачем орендованих товарів у власній господарській діяльності підтверджується наданими позивачем копіями актів прийому-передачі цих основних засобів, копіями актів виконаних робіт від 30.09.2008 року № 9-300182 на суму 49056,00 грн., і № 9-300183 на суму 62496,00 грн., про використання позивачем зазначених основних засобів у серпні-вересні 2008 року, а також виписаними ПП «Будагрогурт» податковими накладними від 30.09.2008 року № на суму 49056,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 8176,00 грн., і № на суму 62496,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 10416,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з наведених вище документів, вони відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та надавались відповідачу при проведенні перевірки.

Також зазначені податкові накладні не мали недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Отже, з дня отримання податкових накладних у позивача виникло право формувати валові витрати та податковий кредит по взаєморозрахунках з ПП «Фірма АМК», ТзОВ Компанія «Квадробуд», ПП «Євроторг-2012» та ПП «Будагрогурт».

При цьому, свідоцтво платника податку на додану вартість ТзОВ Компанія «Квадробуд» було анульоване 05.10.2009 року, тобто вже після укладення та виконання договорів з позивачем.

А відповідно до п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» реєстрація осіб як платників податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Доводи податкового органу про відсутність у ПП «Фірма АМК», ТзОВ Компанія «Квадробуд» і ПП «Євроторг-2012» матеріальних і трудових ресурсів, необхідних для ведення господарської діяльності, на думку колегії суддів, не спростовують зазначених вище висновків суду про реальність (товарність) господарських операцій позивача з цими контрагентами, враховуючи, що такі факти підтверджені належними і достатніми доказами.

Також колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на порушення кримінальної справи по факту створення ПП «Фірма АМК» з метою прикриття незаконної діяльності без мети здійснення фінансово-господарської діяльності та на факти долучення матеріалів перевірок ТзОВ Компанія «Квадробуд» і ПП «Євроторг-2012» до матеріалів кримінальної справи ТзОВ «Профліга», оскільки доказом вини може бути лише вирок суду, постановлений у кримінальній справі, який набрав законної сили і яким встановлено факт здійснення посадовими особами підприємства фіктивного підприємництва чи інших злочинів, тобто відсутність реальних господарських операцій. Однак таких доказів відповідач суду не надав.

Крім того, податковий орган, роблячи висновки про відсутність між зазначеними підприємствами господарських відносин, вказує на нікчемність укладених між ними договорів, оскільки такі вчинено без мети настання реальних наслідків.

Щодо таких доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 228 цього Кодексу передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею, як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладення правочинів між позивачем та його контрагентом.

Крім того, відсутні докази порушення позивачем при укладанні (виконанні) правочину конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання договору (згідно зі ст. 228 ЦК України), як і не доведено вини позивача та наявності умислу при укладенні угод.

Разом з тим слід зазначити, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року у справі № 2а-9584/10/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомонтажвентиляція» до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді О.О. Большакова

І.В. Глушко