Справа № 2а-593/10/2470
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2010-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2010 р. м. Чернівці Справа № 2а-593/10/2470

Чернівецький окружний адміністративний суду у складі:

головуючого судді - Дембіцького П.Д.,

при секретарі судового засідання -Маркуц Х.М.,

за участю представника позивача: Голубової М.Г. , Журавльвої Г.М. за дорученням;

представника відповідача: Янчука Р.О. за дорученням;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до Державного підприємства «Неполоковецький КХП»,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до Державного підприємства «Неполоковецький КХП» про зобов'язання об'єкта контролю виконати вимоги по усуненню виявлених порушень та про відшкодування нанесених підприємству збитків у сумі 20403,00 грн. за рахунок винних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення ревізії відповідача за 2006 - 2007 роки було встановлено, що під час реалізації підприємством у 2006 році пошкодженого автомобіля oda Octavia»2002 року випуску стороннім особам не було враховано вартість відновлювального ремонту, що призвело недоотримання підприємством 20403,00 грн.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що дійсно підприємством у 2006 році було реалізовано пошкоджений автомобіля Octavia ELEGANCE»2002 року випуску. Продаж автомобіля став наслідком механічного ушкодження, в результаті чого подальше його використання стало неможливе, а проведення ремонту недоцільним. Крім того, пошкоджений автомобіль реалізували за ціною вище балансової вартості. Разом з тим, відповідач зазначив, питання щодо розпорядження майном здійснюється підприємством тільки за згодою власника в особі уповноваженого органу управління. Дозвіл на реалізацію пошкодженого автомобіля було надано уповноваженим органом. Також відповідачем зазначено, що підприємство зверталося до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення на його користь з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 заборгованості у сумі 20403 грн. суми відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля da Octavia».

У зв'язку з тим, що не доведена сума збитків, у задоволенні позову відмовлено. А рішенням Львівського апеляційного господарського суду та вищого господарського суду України постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.07.2009 року та рішення господарського суду Чернівецької області від 05.05.2009 року у справі № 1/30 залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення. З урахуванням зазначених обставин відповідач зазначив, що позов не обґрунтований, безпідставним, та таким що не підлягає задоволенню, тобто просив відмовити у позові. (а.с. 60 - 66).

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2008 року працівниками контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області проведено «Ревізію фінансово господарської діяльності ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» за 2006-2008 роки завершений період 2008 року», про що складено відповідний акт № 24-06/341 від 10.12. 2008 р.

Під час ревізії виявлено порушення ведення порядку бухгалтерського обліку, порушення ведення касових операцій протягом 2006-2007 років, зайве нарахування на виплату заробітної плати, відпускних, перерахування внесків до цільових фондів коштів, а також порушення допущені під час реалізації підприємством у 2006 році пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia» 2002 року випуску стороннім особам, тобто підприємством під час реалізації не було враховано вартість відновлювального ремонту автомобіля, що призвело недоотримання підприємством 20403,00 грн. суми відновлювального ремонту, та інші.

На підставі Акту № 24-06/341 від 10.12.08 року відповідачеві 30.12.2008 року за № 24-06-09/6797 направлено вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень та недоліків чинного законодавства.

На вказаний акт ревізії відповідачем надано заперечення із посиланням на Закони та нормативно правові акти, які регулювали питання щодо реалізації пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia» та направлено позови до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення на його користь з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 заборгованості у сумі 20403 грн. суми відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia». У зв'язку з тим, що не доведена сума збитків, у задоволенні позову відмовлено. Відповідно рішенням Львівського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.07.2009 року та рішення господарського суду Чернівецької області від 05.05.2009 року у справі № 1/30 залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Разом з тим слід зазначити, що статус державної контрольно-ревізійної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначаються Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (далі-Закон). Державна контрольно-ревізійна служба у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента та Кабінету Міністрів України, а також спільним Наказом від 19.10.2006 N 346/1025/685/53 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 році за N 1166/13040 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної контрольно-ревізійної служби, органів прокуратури, внутрішніх справ, Служби безпеки України (далі-Наказ).

Відповідно до пункту 2.10 Наказу N 346/1025/685/53, документування результатів ревізії здійснюється відповідно до законодавства з питань державного фінансового контролю. При цьому в акті ревізії обов'язково відображаються встановлені факти порушень законодавства (назва, дата, номер, стаття чи пункт нормативно - правового акта), розмір матеріальної шкоди (збитків), посадові (службові) особи, внаслідок дій або бездіяльності яких допущено порушення законодавства та завдано матеріальну шкоду (збитки).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону "Головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів, або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Права державної контрольно-ревізійної служби визначені у статтях 7 - 10 Закону «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», якими останні зобов'язані керуватися, а саме:

Статтею 7 Закону, передбачено, що КРУ надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам міністерств та інших органів виконавчої влади, державних фондів, бюджетних установ, а також підприємств, установ і організацій, які отримують кошти з бюджету та з державних валютних фондів, що ревізуються або перевіряються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями або перевірками приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

Пунктом 8 вказаної статті визначено, що у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані міністерствами та іншими органами виконавчої влади, державними фондами, бюджетними установами, а також підприємствами, установами і організаціями, які отримують кошти з бюджету та з державних валютних фондів, за незаконним угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства;

Згідно статті 9 надано право накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб міністерств та інших органів виконавчої влади, державних фондів, бюджетних установ, а також підприємств, установ і організацій, які отримують кошти з бюджету та з державних валютних фондів, адміністративні стягнення";

Статтею 10 надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів";

Відповідно до ст. 15 Закону законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач, звернувшись із даним позовом, обрав спосіб захисту порушеного права, який не відповідає способам, визначеним законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Викладене свідчить про те, що суд, як орган судової влади, повинен діяти у відповідності до Конституції та Законів України і захищати порушене право в спосіб установлений законом.

Зокрема, пунктом 8 статті 10 Закону визначено підстави, з яких контрольно ревізійна служба має право звертатися до суду, а саме у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, способом захисту порушеного права держави в контексті зазначеної норми Закону, є звернення органу Контрольно ревізійної служби до суду в інтересах держави з відповідним позовом до особи, яка безпідставно отримала та використала державні активи (кошти).

Статтею 7 Закону передбачено, що КРУ має право ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (зокрема, й у разі неправильного їх використання під час здійснення господарської діяльності).

Статтею 15 Закону передбачено, що відповідач зобов'язаний виконати вимоги КРУ в Чернівецькій області від 30.12.2008 року за № 24-06-09/6797, а тому зобов'язання відповідача виконати ці вимоги в судовому порядку не є способом захисту порушеного права, як не є способом порушеного права, наприклад, зобов'язання платника податків сплачувати податки, тощо оскільки такі дії відповідні особи повинні вчинити на підставі Закону і за їх невиконання законодавством визначені певні види відповідальності.

Пунктом 9 статті 10 Закону КРУ надано право накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб та інших органів виконавчої влади, адміністративні стягнення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що ревізорами під час проведення вказаної ревізії не відображено та не встановлено винних службових - посадових осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких допущено порушення законодавства щодо реалізації підприємством у 2006 році пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia» 2002 р.в. та недоотримання підприємством 20403,00 грн. суми відновлювального ремонту вказаного автомобіля.

Крім того, у ході судового розгляду справи встановлено, що залишкова вартість пошкодженого автомобіля становить 22.7 тис. грн. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00213 від 23 травня 2006 року пошкоджений автомобіль «Skoda Octavia» реалізували за ціною 28100,00 грн. тобто вище залишкової вартості, яка значить по бухгалтерському рахунку підприємства. Відповідно до листа № 42/1728 від 03.04.2006 року Державного комітету України з державного матеріального резерву вбачається, що у зв'язку із недоцільністю ремонту вказаного автомобіля Держкомрезерв України не заперечує щодо реалізації легкового автомобіля «Skoda Octavia ELEGANCE».

31 березня 2006 року проведено оцінку майна легкового автомобіля марки «Skoda Octavia» про, що складено Звіт № 1198 від 31.03.2006 року про оцінку майна - легкового автомобіля марки «Skoda Octavia» (реєстраційний номер № НОМЕР_1), що належить ДП «Неполоковецькому комбінату хлібопродуктів». Відповідно до висновку Звіту № 1198 від 31.03.2006 року вбачається, що вартість легкового автомобіля марки «Skoda Octavia» (реєстраційний номер № НОМЕР_1) становить 30693 грн.

Відповідно до договору № 187 від 17 квітня 2006 року про продаж майна - автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер № НОМЕР_1 на аукціоні, початкова ціна продажу вказаного автомобіля включаючи ПДВ 20 процентів становить 31000 грн.

Відповідно до протоколу 3 110 аукціонних торгів з продажу транспортного засобу що належить ДП «Неполоковецькому комбінату хлібопродуктів» вбачається, що ціна лоту становила 31000 грн., а відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00213 від 23 травня 2006 року пошкоджений автомобіль «Skoda Octavia» реалізували за ціною 28100,00 грн. (а.с. 29, 36-41)

05 травня 2009 року підприємство подало позов до Господарського суду Чернівецької області про стягнення на його користь з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 заборгованості у сумі 20403 грн. суми відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia».У зв'язку з тим, що не доведена сума збитків, у задоволенні позову відмовлено. Рішенням Львівського апеляційного господарського суду та вищого господарського суду України постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.07.2009 року та рішення господарського суду Чернівецької області від 05.05.2009 року у справі №1/30 залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Дослідивши Акт № 24-06/341 від 10.12. 2008 року «Ревізії фінансово господарської діяльності ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» за 2006-2008 роки завершений період 2008 року», про що встановлено, що ревізорами не встановлено винних посадових (службових) осіб, внаслідок дій, або бездіяльності спричинена матеріальної шкода пов'язана з продажем автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер № НОМЕР_1.

Дослідженням постанови про адміністративне правопорушення № 044757 від 09 січня 2009 року встановлено, що під час проведення вказаної ревізії у головного бухгалтера ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» за 2006-2008 роки виявлено порушення щодо ведення бухгалтерського обліку, пов'язане з неправильним нарахуванням заробітної плати при розрахунку відпускних, та інше, що є порушенням п. 1 ст. 3, п.7 ст.8 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV, п. 10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. У вказаній постанові не зазначено порушень щодо реалізації вказаного автомобіля.

Дослідженням постанови № 044746 від 09 січня 2009 року встановлено, що під час проведення вказаної ревізії у касира ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» за 2006-2008 роки виявлено порушення правил ведення касових операцій у національній валюті України протягом 2006-2007 років. У вказаній постанові не зазначено порушень щодо реалізації вказаного автомобіля.

Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення № 044751 від 09 січня 2009 року, встановлено, що під час проведення вказаної ревізії у директора ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» за 2006-2008 роки виявлено порушення пов'язане з відсутністю контролю за належним веденням бухгалтерського обліку, що призвело до здійснення незаконних витрат в сумі 1306 грн., що призвело до внесення недостовірних даних фінансової звітності, недоотримання заробітної плати працівниками в сумі 0,9 тис. грн. У вказаній постанові не зазначено порушень щодо реалізації вказаного автомобіля.

Водночас встановлено, що 15 січня 2009 року до прокуратури Кіцманського району Чернівецької області надійшли матеріали перевірки фінансово господарської діяльності ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» за період 2006-2008 роки.

За наслідками проведеної перевірки прокуратурою Кіцманського району 22.01.2009 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину у посадових - службових осіб ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» передбачених ст. ст. 364, 365 КК України.

Разом з ти слід зазначити, що пунктом 5.6 Статуту ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» передбачено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. При цьому підприємство тільки володіє та користується майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим органом управління) у відповідності та на підставі законодавства України. Питання щодо розпорядження майном здійснюється підприємством тільки за згодою власника в особі уповноваженого органу управління. Підприємство не в змозі вирішити питання щодо реалізації майна. Для реалізації вказаного автомобіля було отримано дозвіл уповноваженого органу.

Виходячи з аналізу вимог приведених Законів, нормативних документів, та дослідивши докази, суд приходить до висновку, що Позивач не дотримався встановленого порядку визначення розміру завданих збитків, встановленню винних осіб та дослідження коштів отриманих з державного бюджету за незаконними угодами без встановлених законом підстав з порушенням чинного законодавства, а тому його дії є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам вказаних норм Закону.

З урахуванням пояснень сторін, досліджених доказів, встановлених на підставі них фактів та правовідносин, аналізу приведених норм Закону, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не відповідають вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та порушують вимоги ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ході судового розгляду справи Позивач, як суб'єкт владних повноважень не довів належним чином правомірність вчинених ним дій та не надав суду доказів протиправності дій службових осіб ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» щодо незаконності дій пов'язаних з передачею для реалізації пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia», що призвело до недоотримання підприємством 20403,00 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Заперечення надані представником відповідача та обставини на які він посилається, не спростовані позивачем, а тому не дають суду підстав для визнання дій відповідача неправомірними.

Водночас, суд вважає за необхідне констатувати, що за змістом пункту 1 частини 1 статті Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юстиції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування чи їхня посадова чи службова особа

Частиною 3 статті 19 Господарського кодексу України визначено, що однією з сфер державного фінансового контролю за господарською діяльністю суб'єктів господарювання є збереження та витрачання коштів і матеріальних цінностей суб'єктами господарських відносин - за станом і достовірністю бухгалтерського обліку та звітності. Частиною 4 зазначеної статті Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади і посадові особи, уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду визначаються законами.

Згідно частини 2 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного чи господарського судочинства.

Заявлений Контрольно-ревізійним управлінням позов не містить вимог на врегулювання публічно-правового спору, а має місце про зобов'язання об'єкта контролю виконати вимоги по усуненню виявлених порушень та про відшкодування нанесених підприємству збитків у сумі 20403,00 грн. за рахунок винних осіб, який необхідно розглядати в порядку господарського судочинства.

Разом з цим слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Неполоковецький комбінат хлібопродуктів» не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжує правовідносин, що може бути предметом спору.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин.

Виходячи з наведеного, слід зазначити, що відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 8, 9, 69-71, 94, 86, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя:

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апе ляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає закон ної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-третьої, п'ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд.

Заява про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня її складання. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для її подання.

Постанову складено в повному обсязі 14 квітня 2010 р..

Суддя П.Д. Дембіцький