Справа № 804/5344/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2015р. м. Київ К/800/61380/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «КРОС-С» до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним розпорядження та його скасування, що переглядається за касаційною скаргою Приватного підприємства «КРОС-С» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ПП «КРОС-С» (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Зазначали, що оскаржуваним розпорядженням вирішено розпочати розгляд справи за ознаками порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Посилаючись на недостатність підстав для відкриття провадження у цій справі, а також на те, що особа, яка звернулася до Відділення АМК із заявою про порушення справи, пропустила шестимісячний строк її подання, просили визнати протиправним та скасувати розпорядження адміністративної колегії Відділення АМК від 1 квітня 2014 року № 25/01-15/05-14р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Підприємство, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 20 лютого 2014 року до Відділення АМК надійшла заява від ПП «КРОС'С» про недобросовісну конкуренцію в діях ПП «КРОС-С» під час надання послуг, пов'язаних із охорони вантажів та супроводу вагонів.

За інформацією ПП «КРОС'С» в серпні 2013 року йому стало відомо про існування ПП «КРОС-С», яке також надає послуги, пов'язані із охорони вантажів та супроводу вагонів. На думку Заявника, фірмове найменування ПП «КРОС-С», є схожим з фірмовим найменуванням ПП «КРОС'С».

За результатом розгляду зазначеної заяви, доданих до неї та отриманих на вимогу Відділення АМК матеріалів, в діях ПП «КРОС-С» щодо використання фірмового найменування без дозволу (згоди) приватного підприємства «КРОС'С», яке раніше почало використовувати схоже фірмове найменування у своїй господарській діяльності, встановлено ознаки порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 4 Закону України від 7 червня 1996 року № 237/96-ВР «Про захист від недобросовісної конкуренції» (далі - Закон № 237/96-ВР) у вигляді неправомірного використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання.

Розпорядженням Відділення АМК №25/01-15/05-14р від 1 квітня 2014 року постановлено розпочати розгляд справи за ознаками порушення законодавства від недобросовісної конкуренції.

Відмовивши у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що права позивача оскаржуваним розпорядженням не порушені.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України предметом захисту в адміністративному судочинстві можуть бути порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси фізичних або юридичних осіб.

Згідно зі статтею 27 Закону № 237/96-ВР процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України (далі - АМК) щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів АМК, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з пунктами 21, 23 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням АМК від 19 квітня 1994 року № 5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 року за № 90/299), проводиться посадовими особами АМК після початку розгляду відповідної справи. Якщо за результатами розгляду справи не буде доведено вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, то згідно зі статтею 49 Закону України від 11 січня 2001 року № 2210-ІІІ «Про захист економічної конкуренції» зазначений розгляд справи підлягає закриттю без прийняття рішення по суті.

За змістом частини 1 статті 36 цього Закону органи АМК розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції як за заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, так і за власною ініціативою.

У частині 2 цієї статті Закону законодавець уповноважує органи АМК приймати рішення про відмову заявнику у розгляді справи у випадках, коли дії чи бездіяльність, що містить ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції не має відчутного впливу на умови конкуренції на ринку.

Частиною 1 статті 37 Закону № 2210-ІІІ передбачено, що у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи АМК приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Прийняття такого розпорядження не може порушувати права або законні інтереси суб'єкта господарювання, оскільки застосування до нього будь-яких санкцій (заходів відповідальності), встановлених статтями 51- 54 Закону № 2210-ІІІ, таке рішення не передбачає.

Не стверджує позивач і про настання інших негативних наслідків по відношенню до нього як особи, щодо якої порушено справу.

Водночас, заперечення Підприємства відносно наявності та значимості порушень, які стали підставою для порушення справи, мають бути досліджені під час розгляду справи.

Суд може перевірити ґрунтовність таких заперечень та достовірність відповідних обставин у разі оскарження рішень органів АМК, які безпосередньо порушують права особи.

Оскільки Підприємство обґрунтовує свій позов посиланням на відсутність у його діях ознак недобросовісної конкуренції, це питання має вирішуватися при оскарженні рішень АМК, ухвалених за результатами розгляду справи.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, щодо порушення ПП «КРОС'С» строку звернення до Відділення АМК не приймаються до уваги, оскільки питання щодо поновлення цього строку є дискреційним повноваженням органів АМК.

Зокрема, статтею 28 Закону № 237/96-ВР передбачено, що особи, права яких порушені діями, визначеними цим Законом як недобросовісна конкуренція, можуть протягом шести місяців з дня, коли вони дізнались або повинні були дізнатися про порушення своїх прав, звернутися до Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень із заявою про захист своїх прав.

Закінчення строку звернення із заявою є підставою для відмови у прийнятті заяви, якщо орган Антимонопольного комітету України не визнає поважними причини пропуску цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «КРОС'С» в межах шестимісячного строку звернення подавало до Відділення АМК відповідну заяву, у розгляді якої відмовлено з підстав недостатності доказів. Тому при повторному зверненні з аналогічною заявою та новими доказами у відповідача були правові підстави вважати причину пропуску строку поважною.

З викладеного вбачається, що суди дійшли правильних висновків про відмову в задоволенні цього позову.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного підприємства «КРОС-С» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов