Справа № 826/16607/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

при секретарі: Молодець К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, за участю третьої особи ОСОБА_2 про: визнання протиправними дій Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо прийняття та реєстрації Декларації №ІУ 47 від 19.06.2014 року про готовність об'єкта до експлуатації - будівництво господарського блоку літ. «В» за адресою: АДРЕСА_1; та скасування реєстрації вказаної Декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2014 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач та третя особа звернулись з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційних скарг підтримала, та просила їх задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України до судового засідання не з'явився, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0595 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №945525 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.10-11).

Суміжна земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності третій особі ОСОБА_2 відповідно до державного акту про право власності на землю серії IV-ОД №045258 від 18.07.2000 року (а.с.79). Вказані земельні ділянки розділені кам'яним забором. В березні 2013 року ОСОБА_2 розпочала будівництво господарського блоку, визначеного в технічній документації під літ. «В», шляхом надбудови на розташованій на належній позивачу земельній ділянці, розділеній кам'яним забором з його використанням у якості тильної частини стіни господарського блоку.

Позивач звернулась до суду, вважаючи дане будівництво самочинним, та здійсненим з грубим порушенням будівельних, протипожежних, санітарних норм, однак всупереч чого 19.06.2014 року відповідачем зареєстровано декларацію №ІУ 47 про готовність вказаного об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ч.1 п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2014 року, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

У відповідності до п.17 Порядку №461 реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до абз.7 ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства - це документ, яким суб'єкт господарювання повідомляє державного адміністратора або представника відповідного дозвільного органу про відповідність своєї матеріально-технічної бази вимогам законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції доречно звертає увагу на те, що зазначений об'єкт будівництва знаходиться в м. Одеса, однак реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації здійснено Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Висновком №29-05/13 від 29.05.2013 року (а.с.31-41) будівельно-технічного дослідження щодо дотримання норм при будівництві об'єктів за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що при будівництві двоповерхової будівлі із задіянням забору між суміжними ділянками №33-В за вказаною адресою та АДРЕСА_1, апелянтом були порушені містобудівні, будівельно-технічні та інші норми у сфері проектно-будівельної галузі. Проведена реконструкція можлива тільки при отриманні містобудівних умов та обмежень, які виходячи із діючих будівельних норм містили б ряд приписів про нормативний відступ будівлі від межі забору мінімум на 1 метр, а також від наявних будівель на сусідніх ділянках, введених в експлуатацію, не менш 8 метрів (пожежна норма).

Згідно ст.5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні враховуватися законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2014 року по справі №815/321/14 (а.с.46-52), яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014 року (а.с.53-58), встановлено наявність суттєвих порушень вимог законодавства апелянта при будівництві господарського блоку під літ. «В» по АДРЕСА_1 в м. Одесі, що унеможливлює введення зазначеного об'єкту в експлуатацію.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає встановленим факт порушення будівельних та інших норм при будівництві спірного об'єкта, що доведено доказами, які відповідають вимогам ст.70 КАС України.

Крім того, відповідно до ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм та правил, місцевих правил забудови населених пунктів у визначеному законодавством порядку.

Положеннями ч.1 ст.28 Закону України «Про архітектурну діяльність» зазначено, що власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані: утримувати в належному стані будинки і споруди, а так само закріплені за ними земельні ділянки, додержуватися під час експлуатації об'єкта архітектури вимог, визначених у його архітектурно-технічному паспорті, а також вимог законодавства; отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року №109 затверджений Порядок, який визначає процедуру надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Відповідно до п.2.2 Порядку, для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Також імперативними приписами п.4 ч.1 ст.91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що спірним об'єктом будівництва порушено права та інтереси позивача. В контексті наведеного, та того, що третьою особою ОСОБА_2 не надано належних доказів отримання дозволу на будівництво спірного об'єкта, та враховуючи допущені порушення при його будівництві, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, всупереч зазначених вимог не надав до суду належних доказів правомірності своїх рішень при виконанні, покладених на нього функцій.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилаються апелянти в апеляційних скаргах, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 05.12.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.