Справа № 681/1625/14-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 681/1625/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Горщар А.Г.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

18 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Полонському районі Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Полонському районі Хмельницької області про визнання протиправними дій, незаконною відмови у перерахунку пенсії державному службовця,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Полонському районі щодо неврахування у розрахунок заробітку для обчислення пенсії позивача матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати; зобов'язати відповідача здійснити з 28.09.2013 перерахунок пенсії відповідно до вимог чинного законодавства включивши до складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія матеріальну допомогу на оздороровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати в розмірі 31593,32 грн.

Полонський районний суд Хмельницької області постановою від 29 січня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії відповідача щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_2 матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в заробітну плату для призначення пенсії позивача відповідно до Закону України "Про державну службу". Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 17.03.2014 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, які виплачувались позивачу у період його роботи в Полонській районній раді в 2006-2008 роках.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Аргументуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" по наданих позивачем довідках провести немає підстав, адже виплата матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань державним службовцям не можна віднести до надбавок, передбачених статтею 33 Закону України "Про державну службу", до заробітної плати, оскільки дані виплати носять нерегулярний, та одноразовий характер.

До суду апеляційної інстанції в судове засідання призначене на 18 березня 2015 року сторони не прибули, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що у відповідності до вимог частини 4 статті 196 КАС України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Позивач скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та надав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача. В своїх запереченнях (вх. №3834/15 від 10 березня 2015 року) ОСОБА_3 просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу управління пенсійного фонду Українив Полонському районі Хмельницької області без задоволенн, як необгрунтовану та непідтверджену доказами, а постанову суду першої інстанції - без змін, як законне.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, а також грошові компенсації за невикористані щорічні відпустки, індексація грошових доходів населення входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про помилковість доводів відповідача про те, що індексація та матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії. Натомість наведені обставини є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII.

Варто зазначити, що така правова позиція зі спірного питання висвітлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11.

Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про неправомірність дій управління ПФУ є правильним, відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо задоволення заявлених вимог у спосіб, строках та межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Полонському районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С.

Сапальова Т.В.