Справа № 826/13935/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 лютого 2015 року № 826/13935/14 (вх.19630)

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд, відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» ОСОБА_2 (надалі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності Фонду та Уповноваженої особи Фонду щодо невиконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р.; зобов'язання Фонду та Уповноважену особу Фонду виконати рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р. шляхом включення позивача до реєстру акцептових вимог кредиторів банку ПАТ «Банк «Таврика».

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідачами рішення суду, яке набрало законної сили, не виконано. При звернені позивача до Уповноваженої особи Фонду із заявою про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів згідно рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим останнім жодних дій не вчинено, позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів не включено.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, зазначених у письмових запереченнях та зазначили суду, що рішення, на яке посилається позивач 10.04.2014р. скасовано колегією суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Республіки Крим.

Окрім того, відповідач 1 стверджує, що ним надано відповідь за вих. № 4613 від 24.12.2013р. якою позивача повідомлено, що для включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів необхідне належним чином оформлене рішення суду.

Крім того, із резолютивної частини рішення на яке посилається ОСОБА_1 не зрозуміло як відповідач 1 має його виконувати, адже вказаним рішенням суд не зобов'язує відповідача вчиняти жодних дій в тому числі і щодо включення вимоги відповідача у реєстр акцептованих вимог кредиторів.

У судовому засіданні сторони заявили клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Таврика» 09.11.2012р. укладено два договори банківського строкового вкладу «Пенсійний» (181-365) за №ПСД (181) 2328 на суму 15 000 доларів США, та (181-365) за № ПСД (181) 2329 на суму 30 000 доларів США.

За умовами вказаних договорів ПАТ «Банк Таврика» прийняв від ОСОБА_1 на відкриті депозитні строкові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 кошти на загальну суму 45 000 доларів США. Зазначені договори укладені строком до 08.05.2013р.

В подальшому, постановою Правління Національного банку України від 20.03.2013р. №97 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» відкликана банківська ліцензія та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Таврика».

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.03.2013р. № 17 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Таврика» з 21.03.2013р. та рішення від 20.03.2013р. №18 про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» начальника відділу тимчасової адміністрації та ліквідації неплатоспроможних банків Фонду ОСОБА_2

Позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду із заявою про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів, проте їй було відмовлено листом від 29.05.2013р. у зв'язку із пропуском строку для подання такої заяви.

В подальшому рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р. у справі № 122/19854/13-ц позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Таврика» в особі Уповноваженої особи Фонду ОСОБА_2 задоволено, надано ОСОБА_1 додатковий строк достатній для подання Уповноваженій собі Фонду заяви про включення її до реєстру акцептових вимог кредиторів банку ПАТ «Банк «Таврика».

Вказане рішення Уповноваженою особою Фонду у встановленому законом порядку не оскаржувалось і набрало законної сили 21.10.2013р.

ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду із відповідною заявою від 09.11.2013р. про внесення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів згідно рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р.

Уповноваженою особою Фонду листом вих. № 4613 від 24.12.2013р. повідомлено позивача, що для включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів необхідне належним чином оформлене рішення суду.

Вважаючи бездіяльність Уповноваженої особи Фонду протиправною ОСОБА_1 звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади ліквідації банківської установи, зокрема і порядок включення вимог до реєстру кредиторів, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI (далі - Закон України №4452).

Частиною 1 статті 3 Закону України № 4452 встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно частини 1 статті 11 цього Закону управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду.

В той же час, порядок ліквідації банку регулюється ст. 44 Закону №4452, згідно якої Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законам України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ст. 45 Закону № 4452 Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452 Уповноважена особа Фонду складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно положень п. 12 ч. 5 ст. 12 Закону № 4452 виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку, зокрема: визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Таким чином, провівши системний аналіз вищезазначених норм права суд приходить до висновку, що у разі необхідності Уповноважена особа Фонду вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно звернувся до Уповноваженої особи Фонду із відповідною заявою з пропуском 30 денного строку.

Проте, рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р. по справі №122/19854/13-ц надано ОСОБА_1 додатковий строк достатній для подання Уповноваженій собі Фонду заяви про включення її до реєстру акцептових вимог кредиторів банку ПАТ «Банк «Таврика».

Вказане рішення Уповноваженою особою Фонду у встановленому законом порядку не оскаржувалось і набрало законної сили 21.10.2013р.

ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду із відповідною заявою від 09.11.2013р. про внесення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів згідно рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р.

Проте, Уповноваженою особою Фонду жодних дій не вчинено, пропозицій щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів не надано, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача 1.

Суд не бере до уваги посилання відповідачів про те, що позивачем до вказаної заяви не додано рішення суду, оскільки, Уповноважена особа Фонду ОСОБА_2. була стороною при розгляді справи №122/19854/13-ц.

Окрім того, суд критично ставиться до тверджень відповідачів, що рішення, на яке посилається позивач 10.04.2014р. скасовано колегією суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Республіки Крим виходячи з наступного.

У зв'язку із окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом, прийнято спеціальний закон.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014р. (надалі - Закон №1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ст.. 3 Закону 1207-VII 1. для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 9 Закону 1207-VIІ державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, суд зазначає, що рішення колегії суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Республіки Крим є недійсним та не створює правових наслідків як таке, що винесене органом, який створений у порядку, не передбаченому законом.

Окрім того, відповідно до ст. 12 Закону 1207-VII (заходи правового реагування на тимчасово окупованій території) визначена підсудність справ, у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд: цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва; адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Київським апеляційним адміністративним судом; цивільних справ, підсудних загальним апеляційним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - Апеляційним судом міста Києва; адміністративних справ Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим - Київським окружним адміністративним судом, адміністративних справ Окружного адміністративного суду міста Севастополя - Окружним адміністративним судом міста Києва; Севастопольського апеляційного адміністративного суду - Київським апеляційним адміністративним судом; господарських справ Господарського суду Автономної Республіки Крим - Господарським судом Київської області, а господарських справ Господарського суду міста Севастополя - Господарським судом міста Києва, господарських справ Севастопольського апеляційного господарського суду - Київським апеляційним господарським судом; кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам), розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - одним з районних судів міста Києва, визначеним Апеляційним судом міста Києва; кримінальних проваджень, підсудних Апеляційному суду Автономної Республіки Крим та Апеляційному суду міста Севастополя, - Апеляційним судом міста Києва.

Справи, що перебувають у провадженні судів, розташованих на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та розгляд яких не закінчено, передаються судам відповідно до встановленої цим Законом підсудності, протягом десяти робочих днів з дня набрання ним чинності або з дня встановлення такої підсудності.

В той же час, відповідачі не подали суду доказів оскарження рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р. по справі №122/19854/13-ц у встановленому Законом 1207-VII порядку.

Щодо тверджень Уповноваженої особи Фонду на те, що із резолютивної частини рішення на яке посилається ОСОБА_1 не зрозуміло як відповідач 1 має його виконувати, адже вказаним рішенням суд не зобов'язує відповідача вчиняти жодних дій в тому числі і щодо включення вимоги відповідача у реєстр акцептованих вимог кредиторів суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.. 221 Цивільниого процесуального кодексу України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Заява про роз'яснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідна заява про роз'яснення судового рішення Уповноваженою особою Фонду не подавалась.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду ОСОБА_2 щодо невиконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В той же час, у суду відсутні підстави визнавати протиправною бездіяльність Фонду, щодо невиконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р., оскільки Фонд у вказаній справі не був стороною процесу.

Окрім того, як уже зазначалось вище, виконавча дирекція Фонду затверджує зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів за пропозицією Уповноваженої особи Фонду.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Фонду та Уповноважену особу Фонду виконати рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р. шляхом включення позивача до реєстру акцептових вимог кредиторів банку ПАТ «Банк «Таврика» суд зазначає наступне.

Як уже зазначалось вище, у суду відсутні будь-які підстави зобов'язувати Фонд виконати рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р., оскільки Фонд не був стороною у справі, і відповідно не набув будь-яких зобов'язань перед позивачем за вказаним рішенням.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчої дирекції Фонду №13 від 14.03.2014р. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» призначено провідного економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Лемеша Миколу Володимировича.

Таким чином, на час розгляду даної справи по суті ОСОБА_2. вже не займає посаду Уповноваженої особи Фонду, в той же час, позовні вимоги до Лемеша М. В. позивачем не заявлялись.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Беручи до уваги вимоги ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частити вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» ОСОБА_2 щодо невиконання рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 09.10.2013р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 36,54 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко