Справа № 824/120/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/120/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях до приватного акціонерного товариства "Пивзавод на Подолі" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Пивзавод на Подолі" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату пенсій наукових працівників, за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року в сумі 1085,16 грн.

Посилаючись на наявність заборгованості за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року щодо відшкодування Пенсійному фонду України витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій призначених згідно із Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів колишньому працівнику підприємства ОСОБА_1, управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях просить суд стягнути з приватного акціонерного товариства "Пивзавод на Подолі" кошти в сумі 1085,16 грн.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. Разом з цим подав заяву про розгляд справи у його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання втретє не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення розгляду справи був належним чином повідомлений. Зокрема, на його адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, направлялися повістки, в яких зазначалось про дату, час та місце розгляду справи. Однак конверти із такими повістками поверталися до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини восьмої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Частиною одинадцятою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи викладене та на підставі частин четвертої, шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців приватне акціонерне товариство "Пивзавод на Подолі" є юридичною особою, ідентифікаційний код якої 00382527, місце знаходження: вул.Ровенська, 5-А, м.Чернівці, 58004.

З матеріалів справи вбачається, що дане товариство в 1993 році створено на базі Київського Пивзаводу №2, згідно наказу №25-П від 02 березня 1993 року.

Згідно трудової книжки громадянки ОСОБА_1 вона працювала у Київському Пивзаводі №2 на посадах: майстра розливочного відділення, змінним технологом, старшим інженером-технологом варочного відділення, начальником зміни, виконуючого обов'язки старшого майстра солодової дільниці, інженером по техконтролю і якості, старшим інженером-хіміком.

З довідки №340 від 28 вересня 2009 року, яка видана приватним акціонерним товариством "Пивзавод на Подолі" вбачається, що ОСОБА_1 працювала майстром розливочного відділення на підприємстві з 28 серпня 1975 року; змінним технологом з 14 грудня 1976 року, старшим інженером-технологом варочного відділення з 15 червня 1977 року, начальником зміни з 11 січня 1978 року, виконуючим обов'язки старшого майстра солодової дільниці з 01 жовтня 1979 року, інженером по техконтролю з 18 жовтня 1982 року, старшим інженером-хіміком з 06 січня 1983 року.

Перебуваючи на вказаних посадах ОСОБА_1 працювала за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої було присуджено науковий ступінь кандидата технічних наук, що підтверджується дипломом кандидата наук КД№011967 від 07 березня 1990 року.

Згідно розпорядження "Про призначення пенсії" №837638 від 06 жовтня 2009 року ОСОБА_1 було призначено пенсію, умова призначення - "науковий працівник".

За листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року вказаній особі органом Пенсійного фонду України було виплачено пенсію, що становить різницю між сумою пенсій призначених згідно із Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на загальну суму 1085,16 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку вказані витрати не відшкодував, управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях звернулось до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення закону та робить відповідні висновки.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку науково-технічної сфери, створює умови для наукової і науково-технічної діяльності, забезпечення потреб суспільства і держави у технологічному розвитку, визначені Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 13 грудня 1991 року №1977-XII (далі - Закон №1977-XII).

Абзацом десятим статті 1 Закону №1977-XII передбачено, що науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №1977-ХІІ науковий працівник може виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську, дослідно-технологічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах, лабораторіях підприємств.

Частиною першою статті 24 Закону №1977-ХІІ передбачено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Відповідно до частини восьмої статті 24 Закону №1977-ХІІ перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 221, 222 цього Закону.

Згідно абзацу третього частини дев'ятої статті 24 Закону №1977-ХІІ різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

Механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, визначено Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року №372 (далі - Порядок №372).

Пунктом 2 Порядку №372 передбачено, що за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Відповідно до пункту 4 Порядку №372 у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III - IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Згідно пункту 5 Порядку №372 розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органам Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточних роках.

Пунктом 8 Порядку №372 визначено, що у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, борг приватного акціонерного товариства "Пивзавод на Подолі" перед Пенсійним фондом України по відшкодуванню витрат на виплату пенсій наукових працівників, складає 1085,16 грн.

На адресу відповідача позивачем були направлені повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, однак, зазначені в повідомленнях суми відповідачем не сплачені, у зв'язку з чим і утворилась заборгованість у розмірі 1085,16 грн, яка в добровільному порядку не була погашена.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату пенсій наукових працівників на день розгляду справи або ж спростовували доводи позивача відповідачем суду не подано.

З огляду на викладене, суд вважає заявлені управлінням Пенсійного фонду України в м.Чернівцях позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях до приватного акціонерного товариства "Пивзавод на Подолі" про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Пивзавод на Подолі" (вул.Ровенська, 5-А, м.Чернівці, 58004, ) на користь управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях (58018, м.Чернівці, вул.Головна, 205, ) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій призначених згідно із Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року в сумі 1085 (одна тисяча вісімдесят п'ять) грн 16 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк