Справа № 814/684/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. Справа № 814/684/14

Категорія: 11.2 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року по справі за позовом відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції до Прокуратури Миколаївського району Миколаївської області про визнання дій протиправними, визнання нечинною та скасування постанови від 28.02.2014 року, -

встановиЛА:

Відділ державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції звернувся з позовом до прокуратури Миколаївського району м.Миколаєва про визнання протиправними дії прокурора Миколаївського району Миколаївської області Радіонової М.М. щодо винесення постанови від 28.02.2014 р. про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, визнання протиправною та скасування постанови прокурора Миколаївського району Миколаївської області Радіонової М.М. від 28.02.2014 р. про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, посилаючись на незаконність дій відповідача.

Суд першої інстанції своєю постановою від 14 травня 2014 року позов задовольнив.

Визнав протиправними дії прокурора Миколаївського району Миколаївської області Радіонової М.М. щодо винесення постанови від 28.02.2014 р. про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів.

Визнав протиправною та скасував постанову прокурора Миколаївського району Миколаївської області Радіонової М.М. від 28.02.2014 р. про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів.

Прокуратура Миколаївської області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Прокуратура Миколаївської області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.03.2014 року Відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції отримано оскаржену в даній справі постанову, на підставі якої відповідачем було проведено перевірку, за результатами якої винесено подання від 05.03.2014 року про усунення порушень вимог законодавства України "Про виконавче провадження", в частині реального виконання постанов про накладення адміністративних стягнень у вигляді штрафів, причин та умов що їм сприяли.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів.

Функції прокурора як суб'єкта цієї процесуальної діяльності у виконавчому провадженні відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) відповідають функціям сторони або представника сторони, у випадку здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді та відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа за його заявою.

Відповідно до ч.6 ст.83 Закону контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби. Прокурор у зазначеному переліку осіб, які відповідають за законність виконавчого провадження, відсутній.

Крім того, відповідно до ч.7 ст.83 Закону забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження.

Повноваження прокурора з нагляду за виконавчим провадженням також відсутні у Законі України "Про прокуратуру".

Обґрунтувати повноваження прокурора по нагляду за виконавчим провадженням посиланням на ст.19 Закону України "Про прокуратуру" є непереконливим, оскільки ні під жоден з пунктів частини першої, процесуальна діяльність державних виконавців не підпадає.

У виконавчому провадженні, як у будь-якому процесі є паритет прав та обов'язків сторін, у даному випадку - це стягувач та боржник. Втручання прокурора у виконавче провадження з наглядовими повноваженнями порушує паритетні права боржника.

У прокурора немає повноважень навіть на перевірку матеріалів виконавчого провадження, оскільки відповідно до ст.84 Закону України "Про виконавче провадження" визначений вичерпний перелік осіб, які мають права таку перевірку проводити, серед яких прокурор відсутній.

Більш того, ст.ст. 85, 86 Закону передбачено, що навіть у разі необхідності здійснити перевірку законності виконавчого провадження, зазначені у ч.1 ст.84 Закони особи повинні винести відповідну постанову, яку можливо оскаржити.

Це ще раз підкреслює процесуальний характер діяльності державного виконавця та процесуальний характер контролю за його діяльністю.

Проведення перевірок виконавчих проваджень не у процесуальний спосіб є невиправданим.

Органи (посадові особи), які приймали відповідні рішення про накладення адміністративних штрафів, є стягувачами у виконавчому провадженні. У них як у стягувачів є достатньо процесуальних повноважень щодо захисту своїх прав та оскарження у процесуальний спосіб дій або бездіяльність державного виконавця.

Слід зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 21.02.11 висловив правову позицію про те, що у прокурора відсутні повноваження по перевірці матеріалів виконавчих проваджень.

Таким чином, на підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції до Прокуратури Миколаївського району Миколаївської області про визнання дій протиправними, визнання нечинною та скасування постанови від 28.02.2014 року - є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Миколаївської області, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року по справі за позовом відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції до Прокуратури Миколаївського району Миколаївської області про визнання дій протиправними, визнання нечинною та скасування постанови від 28.02.2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк