Справа № 2а-12306/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/9991/54719/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка А.О., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2011 у справі № 2-а-12306/10/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Красноградської міжрайонної державної податкової інспекції

Харківської області

про скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємцем до суду заявлено позов про скасування рішення від 10.09.2010 № , яким до неї державним податковим органом застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10 159,00 грн. за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог названого Закону та процедурними порушеннями з боку відповідача щодо підстав та проведення перевірки.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2011 позовні вимоги задоволено у повному обсязі з тих підстав, що у межах однієї торгової площі поряд з позивачем здійснює підприємницьку діяльність інший суб'єкт господарювання, грошові кошти якого було обліковано податковим органом під час перевірки як кошти Підприємця. Незабезпечення встановленого обліку товарно - матеріальних запасів за місцем їх реалізації спростовано наявною у позивача Книгою обліку доходів та витрат із відповідними записами, а відсутність накладних на товар, за висновком суду, не може бути віднесена до порушень встановленого обліку товарно - матеріальних запасів, оскільки такі накладні є лише є підтвердженням наявності у суб'єкта права на зазначений товар.

Апеляційний адміністративний суд, не погодившись з позицією суду першої інстанції, скасував зазначене судове рішення та ухвалив нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Підприємець подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить судове рішення апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у ході проведенні перевірки господарської одиниці - магазину, який за договором оренди використовується Підприємцем для здійснення торгівельної діяльності тютюновими та алкогольними виробами, фахівцями контролюючого органу встановлено допущене позивачем порушення пунктів 12, 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", яке полягало невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, у розмірі 1 675,00 грн. та незабезпеченні встановленого обліку товарно -матеріальних запасів за місцем їх реалізації внаслідок відсутності первинних документів щодо придбання товару на суму 892,00 грн. Зазначені факти зафіксовані у акті перевірки від 20.08.2010, на підставі якого Державна податкова інспекція прийняла оспорюване рішення.

Так, положеннями п. 13 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

У разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, згідно зі ст. 22 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Згідно оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327 (втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984), за результатами проведення невиїзних документальних виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Викладені в акті перевірки обставини є підставою для застосування керівником податкового органу чи його заступником відповідних заходів - винесення рішень.

Скасовуючи судове рішення першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо застосування до Підприємця фінансових санкцій у сумі 8 375,00 грн. за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, суд апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у ході перевірки обставин щодо допущеного порушення Підприємцем, факту проведення перевірки в присутності продавця позивача ОСОБА_6, а також наявного у матеріалах справи опису наявних купюр та монет, що знаходилися на місці проведення розрахунків, складеного власноруч продавцем, відсутності заперечень до акту перевірки та притягнення позивача та його працівника (ОСОБА_6) до адміністративного відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП (порушення встановленого порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг) згідно судового рішення (постанова Зачепілівського районного суд від 13.09.2010 у справі № 3-324/10), дійшов обґрунтованого висновку про законність застосування до позивач зазначених фінансових санкцій за невиконання вимоги п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Цілком правомірним є висновок суду і про законність застосування до позивача фінансових санкцій за незабезпечення встановленого обліку товарно - матеріальних запасів за місцем їх реалізації у розмірі 1 784,00 грн.

Так, відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідальність фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР встановлена ст. 21 зазначеного Закону, якою обумовлено, що фінансова санкція застосовується до суб'єктів підприємницької діяльності, які не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

В свою чергу на законодавчому рівні порядок обліку товарних запасів встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Фізичні ж особи - суб'єкти підприємницької діяльності ведуть Книгу обліку доходів і витрат, форма якої визначена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12, а порядок ведення - у листі ДПАУ від 05.11.1997 № 17-0117/10-8886 - через відсутність у зазначеній Інструкції положень стосовно правил заповнення Книги, та Порядком ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269 відповідно до ст. 9 Закону № 265/95-ВР.

Разом з тим слід зазначити, що лист податкової інспекції носить лише роз'яснювальний, інформаційний характер та не має сили нормативно - правого акта.

За приписами пунктів 1, 5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності). При цьому до Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведенням витрат і/або отриманим доходом; суми витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день. Також, у Порядку № 1269 не визначено: які витрати повинні бути відображені в книзі обліку доходів та витрат, чи повинні понесені витрати підтверджуватися первинними документами, всі витрати повинні бути відображені або тільки ті, які безпосередньо пов'язані з отриманням цих доходів.

А книга обліку доходів і витрат, форма якої визначена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12, містить наступні розділи: 1 - період обліку; 2 - кількість виготовленої продукції (наданих послуг); 3 - витрати на виробництво продукції, придбання товару; 4 - кількість проданої продукції (наданих послуг); 5 - ціна продажу продукції (послуг); 6 - сума виручки (доходу); 7 - чистий доход. Крім того, відповідно до п. 13 Інструкції № 12 сукупний чистий дохід це загальний оподатковуваний дохід, різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку № 6 до цієї Інструкції.

Таким чином, книга обліку доходів і витрат призначена виключно для обліку доходів та витрат суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва, та не передбачає обліку товарних запасів.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не покладений на суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (чинного на час виникнення спірних відносин). Натомість фізичні особи - підприємці, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону № 265/95-ВР зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством. При цьому, незважаючи на те, що для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності законодавчо чітко не визначено порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, проте мати первинні документи на товар такі підприємці повинні.

Аналогічні норми щодо заборони торгівлі товаром, отриманим без документів, містяться і в інших нормативних документах, що регулюють порядок здійснення торговельної діяльності, зокрема п. 17 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833, згідно з яким заборонена торгівля товаром, отриманим без документів, передбачених законодавством, зокрема які засвідчують їх якість та безпеку, а п. 4 ст. 16 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII "Про захист прав споживачів" передбачено, що реалізація товарів, що підлягають обов'язковій сертифікації, без сертифікатів відповідності (їх копій, засвідчених продавцем) або свідоцтва про визнання іноземних сертифікатів забороняється.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для оприбуткування товарів із внесенням до облікових бухгалтерських реєстрів та підтвердження права власності на них.

З матеріалів справи та обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, вбачається, що Підприємець не відноситься до кола осіб, які використовують спрощену систему оподаткування.

Таким чином, вирішуючи спір щодо правомірності застосування до Підприємця фінансових санкцій за незабезпечення встановленого обліку товарно - матеріальних запасів за місцем їх реалізації, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з факту відсутності первинних документів на товар під час перевірки, що зафіксовано у акті перевірки, який є носієм доказової інформації про допущені позивачем правопорушення в силу вимог Порядку № 327.

Також цілком обґрунтовано суд апеляційної інстанції відхилив доводи позивача про незаконність проведення перевірки, оскільки допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених при призначенні та/або проведенні податкової перевірки.

За наведених обставин Вищий адміністративний суд України відхиляє касаційну скаргу і залишає судове рішення апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2011 у справі № 2-а-12306/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.О. Рибченко

В.П. Юрченко