Справа № 820/1712/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 березня 2015 р. №820/1712/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Козирєва Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України в особі начальника управління Білоус Бориса Григоровича про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати бездіяльність начальника Харківського обласного Управління лісового та мисливського господарства Білоуса Бориса Григоровича протиправною;

- зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо видачі сертифікату про походження деревини відповідно до "СТАНДАРТУ адміністративної послуги з видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій", затвердженого Наказом Державного Комітету лісового господарства України №230 від 07.09.2009 року та Тимчасового порядку видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1260 від 21.12.2005 року;

- зобов'язати відповідача повернути позивачу оригінали наданих для оформлення сертифіката походження документів;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 2700 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позову зазначив, що суб'єктом владних повноважень порушено порядок розгляду документів для отримання сертифікату, а саме в супереч положень законодавства не видав сертифікат та не відмовив у його видачі, що підтверджується листом №10-09/200 від 19.02.2015р. На підставі викладеного вважає, що бездіяльність відповідача порушує конституційне право на зайняття господарською діяльністю.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказав, що відповідачем 03.03.2015р. було відмовлено позивачу у видачі сертифікату, що підтверджується листом №10-09/250, а оригінали документів направлені на адресу позивача засобами поштового зв'язку 20.03.2015р. На підставі викладеного вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2015р. позивач, з метою отримання сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій (далі за текстом - сертифікат), звернувся до Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства із заявою та доданим пакетом документів (а.с.9-27).

Листом №10-09/200 від 19.02.2015р. (а.с.56) позивача було повідомлено про те, що Харківським обласним управління лісового та мисливського господарства вивчається достовірність наданих документів, а тому відповідь щодо видачі сертифіката буде надана протягом трьох робочих днів у відповідності до чинного законодавства.

19.02.2015р. листом №10-09/201 (а.с.57) відповідач звернувся до ПП "Гарант 2007" з проханням підтвердити факт продажу лісопродукції ФОП ОСОБА_3 та надати копію видаткової накладної №39/12 від 11.02.2015р.

Також відповідачем 24.02.2014р. листом №10-09/216 (а.с.58) повідомлено позивача про звернення до ПП "Гарант 2007" із запитом про надання інформації та про вирішення питання видачі сертифікату після підтвердження достовірності поданих документів.

У відповідь на запит від 19.02.2015р. №10-09/201, ПП "Гарант 2007" листом від 02.03.2015р. №б/н (а.с.59) повідомило відповідача про відсутність взаємовідносин із продажу лісопродукції для ФОП ОСОБА_3

На підставі відповіді ПП "Гарант 2007" від 02.03.2015р., відповідач прийшов до висновку про недостовірність поданих позивачем документів, а тому відмовив у видачі сертифіката. Зазначене підтверджується листом №10-09/250 від 03.03.2015р. (а.с.60).

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів" від 08.09.2005р. №2860-IV, реалізація суб'єктами підприємницької діяльності лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтею 2 цього Закону, допускається за наявності сертифіката про походження лісоматеріалів. Порядок видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів затверджується Кабінетом Міністрів України

Порядок видачі зазначеного сертифікату передбачений Тимчасовим порядком видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1260 від 21.12.2005р. (далі за текстом - Постанова №1260).

Пунктом 5 Постанови №1260 передбачено перелік документів, що надаються суб'єктом підприємницької діяльності для отримання сертифіката. Так, для отримання сертифіката експортери подають територіальному органові Держлісагентства заяву за встановленою Агентством формою, до якої додається копія (з обов'язковим пред'явленням оригіналу) товарно-транспортної або залізничної накладної про придбання лісо- та пиломатеріалів, або лісорубного квитка (для постійних лісокористувачів).

Згідно положень п.7 Постанови №1260, сертифікат видається у день подання документів. У разі наведення неповної або недостовірної інформації у документах, передбачених пунктом 5 цього Порядку, експортерам в одноденний строк письмово повідомляється про відмову у видачі сертифіката з обґрунтуванням причин.

Таким чином, територіальний орган Держлісагентства зобов'язаний протягом одного дня розглянути подану заяву суб'єкта підприємницької діяльності та прийняти рішення про надання сертифіката або відмову у видачі такого сертифіката.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства 19.02.2015р., а рішення про відмову у видачі сертифіката було прийнято лише 03.03.2015р.

З викладеного вбачається, що відповідачем було порушено порядок розгляду заяви позивача від 19.02.2015р., а саме пропущено одноденний строк розгляду заяви на видачу сертифіката.

Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача суд зазначає.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під бездіяльністю необхідно розуміти пасивну форму поведінки суб'єкта владних повноважень, що полягає у не вчиненні конкретної дії, яку він зобов'язаний був зробити.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що у спірних правовідносинах відповідач, як суб'єкт владних повноважень, відмовив у видачі сертифіката, хоча і з порушення законодавчо встановлених строків.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку, що у спірних правовідносинах не було протиправної бездіяльності відповідача, адже рішення про відмову у видачі сертифіката прийнято.

На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд наголошує, що у спірних правовідносинах мали місце протиправні дії відповідача, що полягали у несвоєчасному розгляді заяви про видачу сертифікату походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експертних операцій.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладені обставини суд, з метою захисту порушеного права позивача, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача, що полягали у несвоєчасному розгляді заяви про видачу сертифікату походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експертних операцій.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо видачі сертифікату, суд зазначає.

Відповідачем по справі, хоча і з порушення законодавчо встановлених строків, прийнято рішення про відмову у видачі сертифікату від 03.03.2015р. №10-09/250, у зв'язку із виявленням факту пред'явлення позивачем недостовірних документів.

На підтвердження висновків про пред'явлення недостовірних документів представником відповідача до суду надано лист ПП "Гарант 2007" від 02.03.2015р. №б/н, в якому повідомляється, що між ПП "Гарант 2007" та ФОП ОСОБА_3 продажу лісопродукції не проводилось.

Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось, а висновки відповідача щодо пред'явлення недостовірних документів не спростовано у судовому засіданні.

Згідно положень ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, слідує, що суд не може перебирати на себе функцій органу, дії або бездіяльність якого оскаржується.

Положеннями ст.3 Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів" від 08.09.2005р. №2860-IV та Постановою №1260 передбачено, що територіальний орган Держлісагентства самостійно приймає рішення про видачу сертифіката або відмову у видачі такого сертифіката.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене вище суд дійшов до висновку, що вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо видачі сертифіката є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу вимог про повернення позивачеві оригіналів поданих документів, суд наголошує.

Представником відповідача у судове засідання було надано лист від 20.03.2015р. №10-10/344 (а.с.85), яким Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства повертає оригінали наданих документів згідно опису. Зазначений лист був надісланий на адресу позивача засобами поштового зв'язку, що підтверджується копіями опису вкладення цінного листа та фіскального чеку (а.с.86)

Таким чином, на момент розгляду справи, відповідачем засобами поштового зв'язку надіслано на адресу позивача усі оригінали наданих, разом із заявою від 19.02.2015р., документів, у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 2700 грн., суд зазначає.

Позивачем до адміністративного позову додано договір про надання правової допомоги №1 від 20 лютого 2015 року (а.с.28-31), відповідно до положень п.3.1 якого позивач зобов'язується сплатити адвокату (представнику позивача) вартість юридичних послуг адвоката (гонорар) у розмірі 2700,00 грн., з яких 400,00 грн. за складання позову, 300,00 грн. за надання консультації та 2000,00 грн. за участь у справі.

Факт оплати юридичних послуг за договором №1 від 20.02.2015р. підтверджено квитанцією №1 від 20.02.2015р. (а.с.33).

Суд звертає увагу, що згідно зі ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надаються правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 90 КАС України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Таким нормативно-правовим актом є Закон України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191- VI (далі за текстом - Закон №4191).

Відповідно до вищевказаного Закону №4191 розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, положеннями Закону №4191 передбачено вичерпний перелік дій за які можлива компенсація витрат на правову допомогу, а саме: 1) участь у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи у суді.

З договору №1 від 20.02.2015р. вбачається, що вартість послуг адвоката на загальну суму 2700,00 грн. складається з суми за складання позову - 400, 00 грн., надання консультації - 300, 00 грн. та участь у справі - 2000, 00 грн.

Суд наголошує, що положеннями Закону №4191 не передбачено компенсації за складання позову та надання консультації.

Крім того, сума компенсації на правову допомогу за участь в адміністративній справі повинна бути розрахована відповідно до затрачених годин адвоката і не може перевищувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік " від 28.12.2014 № 80-VIII, установлено, що з 01 січня 2015 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 1218,00 грн., а тому розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 487,2 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Проте, позивачем до суду не надано доказів та не доведено факту відповідності заявленої до стягнення суми у розмірі 2000,00 грн. законодавчо встановленому граничному розміру витрат на правову допомогу.

Таким чином, вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2700 грн. не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного суду України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України в особі начальника управління Білоуса Бориса Григоровича про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії начальника Харківського обласного Управління лісового та мисливського господарства Білоуса Бориса Григоровича, що полягали у несвоєчасному розгляді заяви про видачу сертифікату походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експертних операцій.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25.03.2015 року.

Суддя Полях Н.А.