Справа № 2а/2470/2903/11
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2012-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 р. м. Чернівці Справа №2а/2470/2903/11

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Григораша В.О.;

секретаря судового засідання - Дячука Д.А.;

за участю:

представника позивача -Бацали М.В.;

представників відповідача - Ткач Д.Б., Грабовського Ю.Я;

представники третіх осіб на стороні позивача -не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Чернівецький хлібокомбінат" до Державної податкової інспекції у м. Чернівці за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору -ТОВ "Щедрий Пан", ТОВ "Грін-Агро", ТОВ "Агро Торг" та ТОВ "Хорс-Груп" про скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.06.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Чернівецький хлібокомбінат" (далі -позивач) звернулось із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівці (далі -відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.06.2011 року.

Позивач обґрунтування своїх вимог виклав у позовній заяві, в якій зазначив, що Державною податковою інспекцією у м. Чернівці проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ "Чернівецький хлібокомбінат" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій із ТОВ «Грін-Агро»за січень 2011року та ТОВ «Щедрий Пан»за лютий 2011року за результатами якої складено акт перевірки №1300/23-3/03293304 від 20.05.2011 року

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 07.06.2011 року, яким визначено податкове зобов'язання позивача з податку на додану вартість в сумі 825600,00 грн. та за штрафними санкціями 1,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач при прийняті податкового повідомлення-рішення № від 07.06.2011 року міг керуватись лише тими доказами, які містяться в акті перевірки, однак акт перевірки №1300/23-3/03293304 від 20.05.2011 року містить невірні висновки та тлумачення чинного законодавства України.

За період в межах якого було проведено перевірку, позивачем було укладено наступні договори купівлі-продажу: №1105 від 10.01.2011року з ТОВ "Грін-Агро", №1123, №1127 від 28.02.2011 року з ТОВ "Щедрий Пан". Придбаний за цими договорами товар було передано на реалізацію за межі митної території України згідно наступних договорів комісії: №1288 від 10.01.2011 року з ТОВ "Агро-Торг", №1308, №1311 від 28.02.2011 року з ТОВ "Хорс-Груп".

Щодо вказаних договорів комісії, то позивач зазначає, що твердження відповідача викладені в Акті перевірки про те, що виконавчий директор ОСОБА_5 не мав змоги укладати та підписувати договір комісії №1288 від 10.01.2011 року, у зв'язку із його перебуванням у відпустці є не правомірними, оскільки на час його відсутності, виконання всіх обов'язків було покладено на заступника директора підприємства ОСОБА_6, яким і підписано зазначений договір.

Невірним є твердження відповідача, про те, що акт прийому-передачі на комісію складений 10.01.2011 року не міг підписати виконавчий директор ОСОБА_5, оскільки перебував у відпустці, а завідувач матеріального складу ОСОБА_7 був на своєму робочому місці, оскільки під час проведення перевірки не взято до уваги те, що 10.01.2011 року було укладено додаток до договору комісії №1288, в якому вказано, що передача товару на комісію може здійснюватись без участі представника комітента шляхом підписання представником комітента акту прийому-передачі уповноваженим представником комісіонера.

Позивач зазначає, що за особистим підписом на договорі та акті прийому-передачі є можливим ідентифікувати особу, що підписала даний документ, на договорах стоїть підпис ОСОБА_6, на актах - завідуючого ЦМС ОСОБА_7, і ці особи мають весь необхідний обсяг повноважень для підписання такого роду документів. Тому вважає, що зроблені висновки відповідача під час проведення перевірки про те, що представлені на перевірку документи не підтверджують цивільно-правові відносини, господарські операції із ТОВ "Агро-Торг" та ТОВ "Щедрий Пан" не мали реального характеру, а тому є нікчемними відповідно до ст. 215 ЦК України є безпідставними, зроблені через невірне тлумачення законодавства та неврахування всіх документів наданих на перевірку.

В якості порушення позивачем ст. 195 Податкового кодексу України, відповідач посилається на порушення заповнення ТОВ "Хорс-Груп" екологічних декларацій, які додавались до звіту комісіонера. Однак, як визначено п.п. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК України, підставою для застосування нульової ставки ПДВ є лише митна декларація, позивач має належним чином оформлені декларації на весь експортований товар.

Щодо стосується договорів купівлі-продажу: №1105 від 10.01.2011 року з ТОВ "Грін-Агро", №1123 від 28.02.2011 року з ТОВ "Щедрий Пан", №1127 від 28.02.2011 року з ТОВ "Щедрий Пан", то відповідачем виявлені порушення, які полягають у тому, що в.о. директора ОСОБА_6 та завідуючий складу ОСОБА_7 не виїжджали на місце укладення договору та підписання актів прийому-передачі. Проте такий висновок є безпідставним, адже такий виїзд не є обов'язковою вимогою встановленою законодавством, а факт того, що директор знаходився в день підписання договору на своєму робочому місці в м. Чернівці ніяк не може бути доказом того, що дані договори є неукладеними.

Позивач зазначає, що оскільки податкові накладні ТОВ "Грін-Агро" за січень 2011 року та ТОВ "Щедрий Пан" за лютий 2011 року виписані із дотриманням усіх вимог законодавства, то ним правомірно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 825600,00 грн.

На підставі вище викладеного позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у спростування позовних вимог подав письмові заперечення в яких заперечував проти задоволення даного адміністративного позову, свою позицію обґрунтовує наступним.

Представниками відповідача проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій із ТОВ «Грін-Агро»за січень 2011року та ТОВ «Щедрий Пан»за лютий 2011року. Під час проведення перевірки встановлено ряд порушень, які відображено в акті №1300/23-3/03293304 від 20.05.2011 року.

Перевіркою встановлено, що в договорі купівлі-продажу №1105 від 10.01.2011року між позивачем та ТОВ "Гірн-Агро" та в акті прийому-передачі до нього біля підпису продавця вказано прізвище директора ТОВ "Гірн-Агро" ОСОБА_4, а біля підпису покупця вказано прізвище виконавчого директора позивача ОСОБА_5 Однак в ході перевірки встановлено, що на підставі Наказу №15 від 04.01.2011 року ОСОБА_5, в період з 04.01.2011 року по 31.01.2011 року, перебував у щорічній відпустці.

Також перевіркою встановлено, що позивачем укладено договори купівлі-продажу №1123, №1127 від 28.02.2011 року з ТОВ "Щедрий Пан". Проте на перевірку не представлено наказ на відрядження ОСОБА_6 до м. Одеса, який згідно табелю обліку використаного робочого часу перебував на робочому місці в м. Чернівці, а тому не міг бути присутнім при укладенні договорів у м. Одеса.

В актах прийому-передачі від 28.02.2011 року до договорів купівлі-продажу №1123 та №1127 біля підпису продавця вказано прізвище директора ТОВ "Щедрий Пан" ОСОБА_8, а біля підпису покупця вказано прізвище та ініціали директора позивача ОСОБА_6

Згідно пояснення ОСОБА_7 від 18.04.2011 року, на прохання головного бухгалтера позивача ОСОБА_9, він поставив свій підпис під актом прийому-передачі від 10.01.2011 року до договору купівлі-продажу №1105 з ТОВ "Гірн-Агро" біля прізвища ОСОБА_5 та в акті прийому-передачі від 28.02.2011 року до договорів купівлі-продажу №1123, №1127 з ТОВ "Щедрий Пан" біля прізвища ОСОБА_6 Даної продукції ОСОБА_7 не бачив, по складському обліку не проводив та для отримання вказаного товару у відрядження не їздив.

Відповідач вказує на те, що відсутність документів, які мають юридичну силу та доказовість первинного документа, не дає можливості підтвердити правомірність включення до складу податкового кредиту податок на додану вартість, що виник при взаємовідносинах із ТОВ "Грін-Агро" та з ТОВ "Щедрий Пан". Під час перевірки встановлено, що взаємовідносини не мали реального характеру. Фактично встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту перерахування грошових коштів.

Що стосується податкових накладних, виписаних ТОВ "Грін Агро" за січень 2011 року та ТОВ "Щедрий Пан" за лютий 2011 року, то відповідач вказує, що вони не мають юридичної сили, оскільки укладені договори визнано перевіркою нікчемними, а тому у позивача відсутнє право на включення до складу податкового кредиту податок на додану вартість з вартості придбаних товарів від вищезазначених постачальників в сумі 825600,00грн.

Враховуючи вищезазначене, відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомленні про дату час і місце проведення судового засідання. Подав письмові пояснення в яких підтримав позовні вимоги позивача та зазначив, що під час проведення перевірки відповідачем зроблено хибні висновки нікчемності правочинів.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Публічне акціонерне товариство "Чернівецький хлібокомбінат"(58018, м. Чернівці, вул. Головна, буд. 223, ідентифікаційний код 03293304) зареєстровано Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 18.08.1998 р. (а.с. 22).

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ №438017 від 10.02.2011року основними видами діяльності позивача є: виробництво хліба та хлібобулочних виробів; неспеціалізована оптова торгівля харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, здавання в оренду власного нерухомого майна та інше (а.с.21).

Державною податковою інспекцією у м. Чернівці на підставі направлень №024519, №024520 від 27.04.2011року та відповідно до наказу ДПІ м. Чернівці від 26.04.2011року № 1106 проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ "Чернівецький хлібокомбінат" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні господарських відносин із ТОВ "Грін-Агро" за січень 2011 року та із ТОВ "Щедрий Пан" за лютий 2011 року за результатами якої складено акт перевірки №1300/23-3/03293304 від 20.05.2011 року (а.с. 27-51), в якому зафіксовано наступні порушення:

- п.п. п. 195.1 ст. 195, п. 198,6 ст. 198, п. 201.1 и) ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року в результаті чого позивачем безпідставно застосовано "0" ставку оподаткування при визначені податкових зобов'язань, що виникли в результаті взаємовідносин між позивачем ТОВ "Агро-Торг" та ТОВ ""Хорс-Груп", що виступали в ролі комісіонерів при реалізації товару за межі митної території України нерезиденту Lordent Import Corp Panama, та безпідставно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 825600,00 грн. з вартості товару постачальниками якого є ТОВ "Грін-Агро" за січень 2011 року та з ТОВ "Щедрий Пан" за лютий 2011 року.

На Акт від 20.05.2011 року №1300/23-3/03293304 позивач подав 27.05.20011року заперечення від 27.05.2011 року за вих. № 253 (а.с. 52-54). Розглянувши заперечення позивача, відповідач надав йому відповідь від 03.06.2011 року №6535/10/23-310, в якій зазначено, що висновки викладені в Акті перевірки від 20.05.2011року №1300/23-3/03293304 відповідають вимогам чинного законодавства (а.с.55-58).

На підставі Акту від 20.05.2011 року №1300/23-3/03293304 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 07.06.2011 року № на суму 825600,00 грн. Вказане рішення отримане позивачем 07.06.2011 року, про що свідчить відмітка про отримання (а.с. 59).

Дане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем у адміністративному порядку до ДПА у Чернівецькій області та до ДПА України. Державною податковою адміністрацією в Чернівецькій області за результатами розгляду скарги позивача від 16 червня 2011року №288 винесено рішення про результати розгляду первинної скарги від 30.06.2011 року №4232/10/25-008, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівці від 07.06.2011 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.60-62). Також скаргу розглянуто Державною податковою адміністрацією України, за результатами розгляду якої винесено рішення про результати розгляду скарги від 15.09.2011 року №210/6/10/21-15, яким податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівці від 07.06.2011 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.63-65).

З аналізу правовідносин позивача з ТОВ "Грін Агро" та ТОВ "Щедрий Пан", судом встановлено такі обставини у справі.

10.01.2011 року між позивачем та ТОВ "Грін Агро" укладено договір купівлі-продажу №1105, відповідно до якого ТОВ "Грін Агро" зобов'язується передати у власність позивача, а позивач прийняти та оплатити на умовах договору горіх волоський без шкарлупи (далі-товар) (а.с. 66-67). Про отримання позивачем товару свідчить видаткова накладна №РН-0000004 від 10.01.2011 року (а.с. 69), податкова накладна від 10.01.2011року №5 (а.с.80), а також Акт прийому-передачі товару до договору №1105 від 10.01.2011 року (а.с. 70). За вказаним договором позивач отримав товар в кількості 20,00 тон на загальну суму 1238400,00грн., в т.ч. ПДВ - 206400,00грн.

Позивачем, з вартості отриманого товару від ТОВ "Грін Агро" за договором купівлі-продажу №1105 від 10.01.2011року податок на додану вартість включено до складу податкового кредиту за січень 2011року в сумі 206400,00грн.

10.01.2011 року між позивачем та ТОВ "Агро-Торг" укладено договір комісії №1288, відповідно до якого ТОВ "Агро-Торг" зобов'язується за дорученням позивача здійснити правочин по продажу товару на експорт нерезиденту України (а.с. 71-72). Згідно додатку до договору комісії №1288 від 10.01.2011 року сторони доповнили даний договір пунктом 6.3, відповідно до якого передача товару може здійснюватись без присутності представника позивача шляхом підпису представником ТОВ "Агро-Торг" акту прийому-передачі товару і направлення його з довіреністю уповноваженого представника ТОВ "Агро-Торг" для підпису позивачу (а.с. 73). Передача позивачем товару ТОВ "Агро-Торг" підтверджується Актом прийому-передачі на комісію від 10.01.2011 року (а.с. 76). ТОВ «Агро Торг»на товар за договором комісії №1288 отримано фітосанітарний сертифікат №75/15-027/ЕС-395196 від 27.01.2011року (а.с. 158) та 27.01.2011року заповнено екологічну декларацію, що засвідчена Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області ПЕК «Вознесенськ»(а.с.159).

27.01.20011року ТОВ "Агро-Торг" на виконання договору комісії №1288 від 10.01.2011 року товар задекларовано та 31.01.2011року експортовано за межі України, що підтверджується митною декларацією (форми МД-2) №504040000/100124 та доповненням №1 (форми МД-6) (а.с. 222-223).

28.02.2011 року між ТОВ "Щедрий Пан" та позивачем укладено договір купівлі продажу №1123, відповідно до якого ТОВ "Щедрий Пан" зобов'язується передати у власність, а позивач прийняти і оплатити на умовах даного договору горіх волоський без шкарлупи (далі-товар) (а.с. 82-83). Також 28.02.2011 року між сторонами укладено додаток до договору купівлі-продажу №1123 від 28.02.2011 року, яким доповнено договір пунктом 4.2, де вказується, що передача товару може здійснюватись без присутності позивача шляхом підписання представником ТОВ "Щедрий Пан" товарної накладної на товар і направлення її для підпису позивачу (а.с. 84). Передача товару підтверджується видатковою накладною №РН-0000005 від 28.02.2011 року (а.с. 85), податковою накладною від 28.02.2011року №1 (а.с.81) та Актом прийому-передачі від 28.02.2011 року (а.с. 86). За вказаним договором позивач отримав товар в кількості 40,00 тон на загальну суму 2476800,00грн., в т.ч. ПДВ - 412800,00грн.

28.02.2011 року між ТОВ "Щедрий Пан" та позивачем укладено договір купівлі продажу №1127, відповідно до якого ТОВ "Щедрий Пан" зобов'язується передати у власність, а позивач прийняти і оплатити на умовах даного договору горіх волоський без шкарлупи (далі-товар) (а.с. 87-88). Також 28.02.2011 року між сторонами укладено додаток до договору купівлі-продажу №1127 від 28.02.2011 року, яким доповнено договір пунктом 4.2, де вказується, що передача товару може здійснюватись без присутності позивача шляхом підписання представником ТОВ "Щедрий Пан" товарної накладної на товар і направлення її для підпису позивачу (а.с. 89). Передача товару підтверджується видатковою накладною №РН-0000008 від 28.02.2011 року (а.с. 90) податковою накладною від 28.02.2011року №4 (а.с.79) та Актом прийому-передачі від 28.02.2011 року (а.с. 91). За вказаним договором позивач отримав товар в кількості 20,00 тон на загальну суму 1238400,00грн., в т.ч. ПДВ - 206400,00грн.

Позивачем, з вартості отриманого товару від ТОВ "Щедрий Пан" за договорами купівлі-продажу №1123, №1127 податок на додану вартість включено до складу податкового кредиту за лютий 2011року в сумі 619200,00грн.

28.02.2011 року між позивачем та ТОВ "Хорс Груп" укладено Договір комісії №1308, відповідно до якого ТОВ "Хорс Груп" зобов'язується за дорученням позивача здійснити правочин по продажу на експорт нерезиденту України товару (а.с. 92-93). Згідно додатку до Договору комісії №1308 від 28.02.2011 року сторони доповнили даний договір пунктом 6.3, відповідно до якого передача товару може здійснюватись без присутності представника позивача шляхом підпису представником ТОВ "Хорс Груп" акту прийому-передачі товару і направлення його з довіреністю уповноваженого представника ТОВ "Хорс Груп" для підпису позивачу (а.с. 94). Передача товару ТОВ "Хорс Груп" підтверджується Актом прийому-передачі товару на комісію від 28.02.2011 року (а.с. 97).

28.02.2011 року між позивачем та ТОВ "Хорс Груп" укладено Договір комісії №1311, про те, що ТОВ "Хорс Груп" зобов'язується за дорученням позивача здійснити правочин по продажу товару на експорт нерезиденту України (а.с. 100-101). Згідно додатку до Договору комісії №1311 від 28.02.2011 року сторони доповнили даний договір пунктом 6.3, відповідно до якого передача товару може здійснюватись без присутності представника позивача шляхом підпису представником ТОВ "Хорс Груп" акту прийому-передачі товару і направлення його з довіреністю уповноваженого представника ТОВ "Хорс Груп" для підпису позивачу (а.с. 102). Передача товару ТОВ "Хорс Груп" підтверджується Актом прийому-передачі товару на комісію від 28.02.2011 року (а.с. 105).

ТОВ "Хорс Груп" на отриманий товар за договорами комісії №1308, №1311 отримано фітосанітарні сертифікти №75/16-178/АА-027759 від 15.04.2011року, №75/16-178/АВ-001350 від 16.03.2011року, № 75/16-178/АВ-002224 від 17.03.2011року (а.с. 155-157).

17.03.2011року та 15.04.2011року ТОВ "Хорс Груп" на виконання договорів комісії №1308, №1311 товар задекларовано та експортовано за межі України, що підтверджується товарними митними деклараціями (формиМД-2) №500040015/2011/000876, №500040015/2011/00871, №500040015/2011/001285 та доповненнями до них №1 (форми МД-6) (а.с. 210-213, 216, 217).

Як встановлено матеріалами справи, між продавцями за договорами купівлі-продажу товару укладено договори оренди неспеціалізованих нежилих приміщень, для зберігання горіху волоського (а.с. 148-154).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо тверджень відповідача, що у договорах укладених між позивачем та "Агро-Торг" зазначено прізвище виконавчого директора ОСОБА_5, що не є можливим, оскільки останній на час укладення угод перебував у відпустці суд зазначає, що виконання обов'язків виконавчого директора у період з 04.01.2011року по 31.01.2011року було покладено на заступника директора ОСОБА_6, про що був виданий Наказ про тимчасове виконання обов'язків директора від 04.01.2011 року №15 (а.с. 226), з цього слідує, що ОСОБА_6 був уповноважений укладати угоди.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 43 6-ІV господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вiд 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі -Закон № 996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В матеріалах справи містяться додатки до договорів купівлі-продажу та договорів комісії укладені між сторонами, відповідно до яких передача товару може здійснюватись без присутності однієї із сторін шляхом підписання акту приймання-передачі другою стороною та направлення його відповідальному представнику першої сторони для підпису, після чого товар буде вважатися таким, що переданий.

Таким чином, твердження відповідача, про те, що договори укладені між позивачем та його контрагентами являються нікчемними, у зв'язку з тим, що в.о. директор ОСОБА_6 та завскладу ОСОБА_10 не виїжджали на місце укладення договору та підписання актів прийому-передачі, є безпідставним. Такий висновок суд робить проаналізувавши вищевказані статті Цивільного та Господарського кодексу, а також враховуючи положення викладені у додатках до договорів.

ТзОВ "Щедрий Пан", ТзОВ "Грін Агро", ТзОВ "Хорс Груп", з метою заощадження коштів та часу, які б були витрачені при транспортуванні товару до позивача, уклали договори оренди неспеціалізованих нежилих приміщень, для зберігання товару, який є предметом договорів купівлі-продажу, а саме горіху волоського.

Що стосується посилань відповідача на неточності у заповненні позивачем митної екологічної декларації (а.с. 159), то суд зазначає, що відповідно п.п. 195.1.1. п. 195.1 ст. 195.1. Податкового кодексу України 2 грудня 2010 року № 2755-VІ за нульовою ставкою оподатковуються операції з експорту товарів (супутніх послуг), якщо їх експорт підтверджений митною декларацією, оформленою відповідно до вимог митного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заповнено належним чином декларації на весь експортний товар, в водночас подачу додаткових документів вказана норма не передбачає. З цього слідує, що посилання відповідача на неточності у заповнені позивачем екологічний декларації, як на підставу неправомірності застосування позивачем нульової ставки, є помилковим.

Відповідно до п.п а) п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Судовим розглядом встановлено, що податкові накладні ТОВ "Грін-Агро" за січень 2011 року та ТОВ "Щедрий Пан" за лютий 2011 року виписані із дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позивач правомірно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 825600,00 грн.

Стосовно висновків про нікчемність господарських операцій, суд зазначає наступне.

Щодо застосування норм цивільного кодексу та доведення в акті фактів нікчемності правочинів, то із змісту акту перевірки вбачається, що збільшення грошових зобов'язань позивачу ґрунтується виключно на самостійних висновках відповідача про нікчемність господарських операцій, в яких позивач виступав покупцем. При цьому, такі правочини, на думку відповідача, є нікчемними в силу ст.228 ЦК України, оскільки порушують публічний порядок, і з огляду на ст.216 України, не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю. З огляду на це, первинні документи видані за господарськими операціями в яких позивач виступав покупцем не дають права на формування податкового кредиту, а дохід та податкові зобов'язання з ПДВ від реалізації товарів, продаж яких відбувся сформовані зайво.

Натомість, відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У ст. 203 ЦК України наведено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З наведеного випливає, що правочин (договір) є правомірним, а отже й дійсним. Неправомірність (недійсність) правочину повинна бути прямо передбачена законом або встановлена рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У цій же статті розмежовується два види недійсних правочинів: нікчемні та оспорювані. Нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оспорюваним є правочин, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний недійсним судом.

У Постанові Пленуму від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Верховний Суд України розтлумачив, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду (п. 4 Постанови). Виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, чітко визначений ст.228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Польща Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст.228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо (п.18 Постанови Пленуму від 06.11.2009 року № 9).

З приводу висновків податкового органу щодо нікчемності правочину, суд вважає за потрібне звернути увалу на лист Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 16 вересня 2011 року № 7319, яким роз'яснено, що головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом, а не актами податкової перевірки.

З огляду на наведене, будь-які господарські операції позивача не можуть бути кваліфіковані за ст. 228 ЦК України, отже і правові підстави для висновків про їх нікчемність на підставі вказаної норми -відсутні.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Висновки відповідача за результатами проведеної перевірки є безпідставними, а прийнятті на підставі них спірне рішення не відповідає вимогам ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, і як протиправне підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З врахуванням встановлених обставин, аналізу вимог законів та підзаконних актів, що регулюють спірні правовідносини суд вважає за доведенні обставини на які посилається позивач, в той час як відповідач не надав достатніх та належних доказів правомірності прийнятого рішення, тому суд вважає, що приймаючи спірне рішення він діяв в порушення вимог ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати -судовий збір в сумі 3.40 грн. з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Податкове повідомлення-рішення № від 07.06.2011 року визнати протиправним та скасувати.

3. Стягнути з Державного бюджету на користь ПАТ "Чернівецький хлібокомбінат" судові витрати у розмірі - 3.40 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також: особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Уразі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також: прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову у повному обсязі складено 27 лютого 2012 року (26.02.2012 року - вихідний день).

Суддя В.О. Григораш