Справа № 824/3292/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/3292/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

24 березня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

секретар судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Макушинської Катерини Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України, Головного управління юстиції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України, Головного управління юстиції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Державна виконавча служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні 24 березня 2015 року апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заперечували проти вимог апеляційної скарги, просили вимоги, що в ній викладені, не задовольняти та заявили клопотання щодо повернення апеляційної скарги Державної виконавчої служби України.

Колегія суддів апеляційної інстанції розглянувши заявлене клопотання позивача та представника позивача не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з того, що вказане клопотання є безпідставним та неналежним чином агрументованим.

Представник Головного управління юстиції у Чернівецькій області в судове засідання не з'явився. Про дату, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленого про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції -без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 28.07.2011 року було призначено на посаду начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області.

01 вересня 2014 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області надійшла ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.09.2014 № 727/7478 щодо знищення речових доказів (тютюнових виробів) в кількості 2223 ящика, цигарок марок: "NZ-Gold", "Магbel Filter de Luхе", "NZ-Вlack", "Фест-7"(а.с. 27-28).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області Семеновим М.В. віл 01 вересня 214 року було відкрито виконавче провадження № 44577290 з примусового виконання вищевказаної ухвали(а.с.30).

Відповідно до наказу Державної виконавчої служби України від 29.09.2014 р. № 61/5 "Про проведення службової перевірки" робочою групою здійснено службову перевірку щодо додержання працівниками відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" в ході здійснення виконавчого провадження № 44577290 з примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.09.2014 № 727/7478 (а.с.75-81).

За наслідком даної перевірки встановлені факти перевищення службових повноважень начальником ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_2 та оформлена довідка від 06.10.2014 року про проведення службової перевірки стосовно додержання працівниками відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" в ході здійснення виконавчого провадження № 44577290 (а.с.75-81).

05 листопада 2014 року Державною виконавчою службою України видано наказ №667/к, відповідно до якого за результатом розгляду подання в.о. начальника Головного управління юстиції у Чернівецькій області Беженара М.Д. від 15.10.2014р. № 111-07-15/18, висновків службової перевірки - позивача звільнено з займаної посади за одноразове грубе порушення покладених на нього обов'язків(а.с.18).

На підставі наказу Державної виконавчої служби України №667/К від 05 листопада 2014 року було видано наказ Головного управління юстиції у Чернівецькій області №807/3 "Про звільнення ОСОБА_2" за одноразове грубе порушення покладених на нього обов'язків, відповідно до пункту першого частини 1 статті 41 КЗпП України.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідачів позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Постановою Чернівецького окружного адміністративног суду від 19 січня 2015 року даний адміністративний позов задоволено повністю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України "Про державну службу" регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу.

Згідно частини першої статті 10 Закону України "Про державну службу" основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Статтею 14 Закону України "Про державну службу" передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини регулює Кодекс законів про працю України.

Статтею 139 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно частини першої статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

У відповідності до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_2 стало : подання в.о. начальника Головного управління юстиції у Чернівецькій області Беженара М.Д., довідка про проведення службової перевірки, акт про відмову в наданні пояснень.

Саме за результатами розгляду подання та довідки перевірки відповідачі зробили висновок про одноразове грубе порушення ОСОБА_2 покладених на нього обов'язків, у зв'язку з чим у відповідності до ч. 1 ст. 41 КзПП України застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення.

Відповідно до статті 41 Кодексу законів про працю України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, зокрема, у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Колегія суддів апеляційної інстанції при аналізі вказаної норми та наявних доказів в даній справі встановлено, що в матеріалах службової перевірки та в поданні Беженара М.Д. чітко не вказано яке саме одноразове грубе порушення вчинено конкретно ОСОБА_2

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" контроль за виконанням державним виконавцем рішень здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби, однак, на думку суду, поняття "здійснювати контроль" і "нести відповідальність" не є тотожними.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за неналежне виконання службових обов'язків, а саме неналежного контролю за роботою підпорядкованих йому осіб є таким, що не відповідає вчиненому порушенню, адже при застосуванні до позивача найсуворішої міри відповідальності - звільнення, керуючись пунктом 1 ч.1 ст. 41 КЗпП, відповідачами невірно надано оцінку характеру вчиненого порушення, а саме те, що не визначено яка конкретно шкода завдана або могла бути завдана данним порушенням.

Щодо звільнення ОСОБА_2 в момент тимчасової непрацездатності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Згідно до листка непрацездатності серія АГГ № 8023027 від 04.11.2014 року виданий ОСОБА_2 вказано, що він в період з 04.11.2014 року по 08.11.2014 року перебував на амбулаторному лікуванні.

Однак, відповідачами при винесенні оскаржуваних наказів вказана обставина не була взята до уваги, що свідчить про протиправність прийнятих рішень.

В силу вимог ст. 71 КАС України, Державною виконавчою службою України не доведено, а в суді апеляційної інстанції не підтверджено обгрунтованість прийнятих наказів, з урахуванням вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що накази Державної виконавчої служби України № 667/к від 05 листопада 2014 року та Головного управління юстиції у Чернівецькій області № 807/3 від 05 листопада 2014 року є протиправними, необгрунтованими та незаконними.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі належно надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 березня 2015 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.