Справа № 2а-15624/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/55872/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Моторного О.А., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2011 у справі № 2а-15624/10/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень від 25.08.2010 №/0, від 22.09.2010 №/1 та від 13.12.2010 №/2, якими визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 45 085,70 грн.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, Державною податковою інспекцією була проведена виїзна планова документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 30.01.2009 по 31.03.2010, за результатами якої складено акт від 10.08.2010.

У період, що перевірявся, Підприємець застосовував спрощену систему оподаткування, що підтверджено відповідними свідоцтвами про сплату єдиного податку на 2009 та 2010 роки.

У ході перевірки фахівцями контролюючого органу встановлено порушення позивачем п. 2 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", п. 7.1 ст. 7, пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" та ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян". Такий висновок податкового органу мотивовано тим, що позивач не сплачував податки з доходів, отриманих від видів підприємницької діяльності, які не зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку, за загальним способом оподаткування.

Передумовою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства стало те, що 19.05.2009 та 01.10.2009 між позивачем та ТОВ "Торговий Дім Пересічанський МЕЗ" (ТОВ "Екс-ойл") були укладені договори транспортного - експедиційних послуг. На виконання умов вищевказаних договорів позивач надав відповідні послуги контрагенту та отримав на розрахунковий рахунок в установі банку кошти за надані послуги в розмірі 400.761,70 грн. При цьому у свідоцтві позивача про спрощену систему зазначено вид діяльності - перевезення вантажів автотранспортом, вантажо-підйомністю понад 10 тон. Тобто, на думку фахівців контролюючого органу, позивач не мав права застосовувати спрощену систему оподаткування до доходів отриманих від наданих транспортно-експедиційних послуг, оскільки останні не вказані у свідоцтвах Підприємця про сплату єдиного податку.

На підставі акту перевірки, вказаних висновків та результатів адміністративного оскарження відповідачем було прийнято спірні податкові повідомлення -рішення.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою -суб'єктом підприємницької діяльності або фізичною особою, яка сплачує ринковий збір визначений Законом України від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" (далі - Закон № 889-IV).

Відповідно до п. 9.12.1 ст. 9 Закону № 889-IV оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту. Згідно п. 9.12.2 Закону, якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у пп. 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

У свою чергу обмеження у застосуванні спрощеної системи щодо деяких видів підприємницької діяльності встановлені Законом України від 25.03.2005 № 2505-IV "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України". Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень цього Закону з 01.07.2005 до прийняття Закону України "Про спрощену систему оподаткування" Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" застосовується з урахуванням таких особливостей.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва не поширюється на: суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять діяльність у сфері грального бізнесу (в тому числі діяльність, пов'язану із влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням лотерей (у тому числі державних) та розіграшів з видачею грошових виграшів у готівковій або майновій формі), здійснюють обмін іноземної валюти; суб'єктів підприємницької діяльності, які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють господарську діяльність, пов'язану з експортом, імпортом та оптовим продажем підакцизних товарів, оптовим та роздрібним продажем підакцизних пально-мастильних матеріалів; суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють: видобуток та виробництво дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення; оптову, роздрібну торгівлю промисловими виробами з дорогоцінних металів, що підлягають ліцензуванню відповідно до Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності".

Інших обмежень щодо видів підприємницької діяльності, під час здійснення яких може застосовуватися спрощена система оподаткування, чинне законодавство (на момент спірних відносин) не містить.

У свою чергу, вичерпний перелік умов, дотримання яких є необхідним для застосування спрощеної системи оподаткування, встановлені пунктом 1 Указу. Ці умови не обмежують суб'єкта малого підприємництва у виборі здійснюваних ним видів діяльності лише тими, що зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку чи в будь-якому іншому документі.

Отже, суб'єкт малого підприємництва має право займатися будь-якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що не можуть здійснюватися з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони.

За таких обставин режим оподаткування єдиним податком поширюється на всі доходи суб'єкта малого підприємництва, що обрав спрощену систему оподаткування, незалежно від видів підприємницької діяльності, від яких ці доходи одержані.

Зміст самого свідоцтва не можуть слугувати такими обмеженнями, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України "Про систему оподаткування" механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не може встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Ураховуючи наведене, норми Указу поширюються на всі доходи суб'єкта спрощеної системи оподаткування, отримані ним як виручка від реалізації товарів, робіт, послуг у межах усіх видів здійснюваної ним підприємницької діяльності.

Отже, висновок судів попередніх інстанцій стосовно того, що суб'єкт малого підприємництва має право займатися будь - якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що не можуть здійснюватися з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони, а режим оподаткування єдиним податком поширюється на всі доходи суб'єкта малого підприємництва, що обрав спрощену систему оподаткування, незалежно від видів підприємницької діяльності, від яких ці доходи одержані, - є вірним та обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного передбачених законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2011 у справі № 2а-15624/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді О.А. Моторний

А.О. Рибченко