Справа № 821/300/15-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/300/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головного управління Держземагенства у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головного управління Держземагенства у Херсонській області (далі - третя особа), у якому просить -

- визнати протиправними дії щодо не погодження проекту землеустрою, яке викладене у висновку від 21.01.2015 року за №19-28-02-22/2-15;

- зобов'язати Відділ Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,1578 га громадянину ОСОБА_1 для обслуговування зернотоку по АДРЕСА_1.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана відмова відповідача щодо погодження проекту землеустрою у зв'язку з відсутністю план зонування або детального плану території не відповідає ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України, якою передбачена заборона щодо витребування документів, які не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій". При цьому, позивач вказує, що відповідно до вказаної статі Закону України "Про землеустрій" план зонування або детального плану території не входить до вичерпного переліку документів, які мають міститися в проекті землеустрою. Крім того, позивач зазначає, що перевірку розташування будь-яких будівель та споруд у відповідності до детального плану території або плану зонування здійснює відповідний (окремий) орган державної влади, який наділений відповідними розпорядчо-владними повноваженнями (орган містобудування чи архітектури), а не Держземагентство.

Відповідач в письмових запереченнях проти позовних вимог вказав, що підтавою негативного висновку є відсутність у проекті землеустрою плану зонування або детального плану території, яка передається в оренду та на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна «Критий тік», оскільки ч. 3 ст. 24, ч. 6-1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняються передача земель державної та комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб у разі відсутності вказаних документів, а тому оскаржувана відмова у погодженні позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,1578 га із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності Чулаківської сільської ради для обслуговування зернотоку відповідає вимогам ст. 50 ЗУ «Про землеустрій».

Третя особа письмових пояснень щодо предмету спору суду не надала, при цьому представник третьої особи в судовому засіданні від 17.02.2015 р. заперечив проти задоволення вказаних позовних вимог, при цьому, підтримав вищевказану позицію відповідача.

В судове засідання представники сторони не прибули, при цьому представник позивача 17.03.2015 р. надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, представник відповідача та третьої особи завою від 04.03.2015 року просив суд розглянути справу без участі відповідача та третьої особи з урахуванням наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що Наказом Головного управління Держземагентства у Херсонській області від 09.12.2014 року №21-1914/18-14-СГ надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,3047 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (АДРЕСА_1) для іншого сільськогосподарського призначення (для обслуговування зернотоку).

Приватним підприємством «Аркада - Югстрой» (далі - ПП «Аркада-Югстрой») у 2014 році було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,1578 га із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності Чулаківської сільської ради, на підставі наказу ГУ Держземагентства у Херсонській області від 09.12.2014 року №21-1914/18-14-СГ гр. ОСОБА_1 для обслуговування зернотоку за адресою АДРЕСА_1

12.01.2015 р., відповідно до вимог частини 8 статті 118 ЗК України, розробником ПП «Аркада-Югстрой» вказаний проект землеустрою було подано на погодження до Відділу Держземагентства в Голопристанському районі Херсонської області.

21.01.2015 р. Відділ Держземагентства у Голопристанському районі Херсонської області Висновком за №19-28-0.2-22/2-15 не погодив проект землеустрою щодо відведення в оренду вищевказаної земельної ділянки у зв'язку з недоданням до проекту землеустрою план зонування або детальний план території, що визначає розташування використання відповідної земельної ділянки ( далі - Висновок № 19-28-0.2-22/2-15 від 21.01.2015 року).

Не погодившись з даним Висновком відділу Держземагентства у Голопристанському районі Херсонської області №19-28-0.2-22/2-15 від 21.01.2015 року позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами.

Перевіряючи обґрунтованість оскаржуваної відмови Відділу Держземагентства у Голопристанському районі Херсонської області на предмет її узгодженості з діючими, на момент виникнення спірних правовідносин положеннями Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III (далі - ЗК України) та з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд вказує на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Частиною 5 ст. 186-1 ЗК України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Як вбачається зі змісту Висновку №19-28-0.2-22/2-15 від 21.01.2015 року, обґрунтованість відмови у погодженні вказаного проекту землеустрою наведена у пункті 9 "Зауваження та пропозиції до землевпорядної документації" та полягає у тому, що відповідно до частини 3 ст. 24, а також частини 6-1 «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» необхідно долучити до проекту землеустрою план зонування або детальний план території, що визначає розташування використання відповідної земельної ділянки.

Крім того, у письмових запереченнях від 02.03.2015 р. №28-0.5-738/2-15 відповідач вказує, що відсутність плану зонування або детального плану території, яка передається в оренду, є не дотриманням позивачем ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та як наслідок є підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій».

Проте, суд не погоджується з вказаним доводом відповідача, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 р. №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

- завдання на розроблення проекту землеустрою;

- пояснювальну записку;

- копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

- рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

- письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

- довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

- матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

- розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

- перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, судом встановлено, що вищевказаний перелік документів до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок не містить план зонування або детальний плану території.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок відповідача про необхідність надання до проекту землеустрою план зонування або детальний план території, що визначає розташування використання відповідної земельної ділянки, не відповідає вищевказаним приписам діючого законодавства.

При цьому, суд вказує, що згідно ч. 7 ст.186-1 ЗК України, органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється, зокрема, вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Отже, вищевказаним приписом ЗК України спростовується довід відповідача про те, що приписи ст. 50 Закону України «Про землеустрій» не містять вичерпний перелік матеріалів, які мають бути в проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок, та не містить прямої заборони на долучення до проекту землеустрою інших матеріалів, не вказаних у даній статті Закону.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов'язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації (ч. 2 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. №3038-VI передбачено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії проекту землеустрою, на земельній ділянці, що надається в оренду ОСОБА_1, розташований об'єкт нерухомого майна, а саме - критий тік, адреса об'єкта: АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 28988149 від 04.11.2014 року, копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 04.11.2014 року індексний номер 28988381, копією Технічного паспорту станом на 19.09.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (ч.).

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк ( абз. 5 ч. 7 ст. 186-1 ЗК України).

Отже, суд вважає, що перевірка проекту землеустрою на предмет його відповідності ч.3 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» входить до повноважень відповідного органу у сфері управління містобудування та архітектури.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відділ Держземагентства у Голопристанському районі Херсонської області неправомірно відмовив ОСОБА_1 у погодженні проекту землеустрою про відведення земельної ділянки в оренду площею 0,1578 га. для обслуговування зернотоку по АДРЕСА_1 з підстав, викладених у зауваженнях та пропозиціях до землевпорядної документації, викладені у п. 9 Висновку від 21.01.2015 року № 19-28-0.2-22/2-15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дії відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області щодо не погодження проекту землеустрою, яке викладене у висновку від 21.01.2015 року за №19-28-02-22/2-15, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відділ Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,1578 га громадянину ОСОБА_1 для обслуговування зернотоку по АДРЕСА_1, то суд вказує на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи, що в ході розгляду даної справи визнано неправомірною відмову ОСОБА_1 у погодженні проекту землеустрою про відведення вищевказаної земельної ділянки в оренду та з метою повного та належного захисту прав позивача суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що повторна відмова при розгляді питань, пов'язаних з погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,1578 га громадянину ОСОБА_1 для обслуговування зернотоку по АДРЕСА_1 з тих самих підстав є доказом невиконання рішення суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6-14, 69-71, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області щодо не погодження проекту землеустрою, яке викладене у висновку від 21.01.2015 року за №19-28-02-22/2-15.

Зобов'язати Відділ Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,1578 га громадянину ОСОБА_1 для обслуговування зернотоку по АДРЕСА_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 6.3