Справа № 826/12572/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністра внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністра внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністра внутрішніх справ України про зобов'язання надати належну відповідь на звернення від 02 липня 2014 року щодо поновлення строків подання скарг на дисциплінарне стягнення № 972 від 11 вересня 2012 року та № 216 о/с від 14 жовтня 2012 року, поновлення строків для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10 вересня 2012 року № 147/12.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Міністра внутрішніх справ України надати ОСОБА_3 відповідь на його звернення від 02 липня 2014 року щодо поновлення строків подання скарг на дисциплінарне стягнення №972 від 11 вересня 2012 року та №216 о/с від 14 жовтня 2012 року та поновлення строків для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10 вересня 2012 року №147/12.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Міністр внутрішніх справ України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся до Міністра внутрішніх справ України із заявою від 02 липня 2014 року, в якій просив поновити строки для подання скарги на дисциплінарне стягнення № 972 від 11 вересня 2012 року та № 216 о/с від 14 жовтня 2012 року, накладене начальником УМВС України в Хмельницькій області за нововиявленими обставинами, виправдувальним вироком суду, поновити строки для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування від 10 вересня 2012 року № 147/12 за нововиявленими обставинами, виправдувальним вироком суду.

Оскільки ОСОБА_3 не отримав відповідь на вищезазначену заяву від 02 липня 2014 року, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, регулюються Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР.

Згідно ст. 2 вищевказаного Закону, законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

В силу ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 15 вищевказаного Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2004 року № 1177 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 року за № 1361/9960) затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно п. 2.1 Положення № 1177, звернення від громадян надходять до органів внутрішніх справ у вигляді листів (поштою) та під час їх особистого прийому посадовими особами (усні й письмові).

Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції органів внутрішніх справ та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів внутрішніх справ або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Після первинного розгляду звернень громадян керівництвом органу внутрішніх справ працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії) (далі - підрозділ документального забезпечення): вносить до журналу або електронно-реєстраційної картки персонального комп'ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян; здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам; забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Пунктом 3.1 Положення № 1177 передбачено, що діловодство, пов'язане зі зверненнями громадян, ведеться окремо від інших видів діловодства і покладається на відділ розгляду звернень і прийому громадян Департаменту документального забезпечення та режиму Міністерства внутрішніх справ України (у частині приймання, попереднього розгляду і реєстрації звернень громадян) та на спеціально призначених для цього посадових осіб у структурних підрозділах центрального апарату Міністерства внутрішніх справ України (у частині формування та зберігання справ за зверненнями громадян), а в органах внутрішніх справ - на одного з працівників підрозділу документального забезпечення.

Згідно п. 3.2 Положення № 1177, усі звернення, що надійшли від громадян, мають бути зареєстровані в підрозділах документального забезпечення органів внутрішніх справ у день їх надходження.

Відповідно до п. 3.3 Положення № 1177, усі звернення, що надійшли поштою, приймаються, попередньо розглядаються та централізовано реєструються підрозділом документального забезпечення органу внутрішніх справ у день їх надходження в журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою (додаток 2), або на електронно-реєстраційних картках обліку звернень (додаток 3) персональних комп'ютерів (далі - ЕРК).

Журнальна форма реєстрації письмових звернень громадян (листів) та облік усних і письмових звернень, що надійшли на особистому прийомі, допускається в органах внутрішніх справ із загальним річним обсягом надходження до 1200 звернень, з яких кількість листів не перевищує 600.

При застосуванні комп'ютерної реєстрації звернення, що надійшли поштою, й ті, що надійшли на особистому прийомі, зосереджуються на виділеному сервері даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи (далі - АІПС) "Звернення", яка повинна забезпечувати накопичення і пошук звернень за реєстраційним індексом (номером), за прізвищем автора, за кореспондентом, за тематикою, за категорією автора, за регіонами надходження, за виконавцями звернень, за результатами розгляду.

За результатами розгляду звернення громадянина на його адресу надсилається відповідь за підписом посадової особи органу внутрішніх справ, за резолюцією якої розглядалися викладені у зверненні відомості чи факти, а в разі її відсутності - посадової особи відповідно до розподілу функціональних обов'язків.

Після виконання доручень, визначених у резолюціях керівництва за зверненнями громадян, працівники підрозділу документального забезпечення приймають від виконавців контрольну картку, оформлену належним чином, разом з копією (копіями) відповідей, копією звернення громадянина, а також висновки, доповідні записки та інші документи, які підтверджують виконання в повному обсязі завдань щодо розгляду звернень громадян відповідно до резолюцій.

Зазначені документи (у разі виконання завдання в повному обсязі) є підставою для зняття з контролю доручень, визначених керівництвом за зверненнями громадян.

Відповідно до п. 4.3 Положення № 1177, за результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об'єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання (додаток 9).

Пунктом 4.4 Положення № 1177 передбачено, що рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Згідно п. 3.8 Положення № 1177, результати розгляду звернення заносяться до журналу обліку звернень громадян, що надійшли поштою, або до журналу реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або до ЕРК, а також до контрольної картки на звернення, яка після підписання керівником структурного підрозділу надається до підрозділу документального забезпечення разом з копією відповіді заявникові для зняття з контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 затверджено Типову інструкцію з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади.

Відповідно до п. 215 Типової інструкції № 1242, вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв'язку, електрозв'язку, а також доставляються кур'єрською, фельд'єгерською службою.

Пунктом 216 Типової інструкції № 1242 передбачено, що опрацювання документів для відправлення поштовим зв'язком здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до Міністра внутрішніх справ України із заявою від 02 липня 2014 року, в якій просив поновити строки для подання скарги на дисциплінарне стягнення, поновити строки для подання скарги та подання письмових пояснень на висновок службового розслідування за нововиявленими обставинами, виправдувальним вироком суду.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 3.2 Положення № 1177, звернення позивача було зареєстроване Департаментом режимно-секретного та документального забезпечення Міністерства внутрішніх справ України за вх. № Б-9841від 14 липня 2014 року (а.с. 41-42).

Згідно пояснень, наданих представником відповідача в суді апеляційної інстанції, за результатами попереднього опрацювання заяви ОСОБА_3 було встановлено, що її розгляд пов'язаний з опрацюванням кадрових питань та вивченням особової справи заявника, як колишнього працівника органів внутрішніх справ, у зв'язку з чим рішенням Міністра внутрішніх справ ОСОБА_7 доручено розгляд звернення ОСОБА_3 Департаменту кадрового забезпечення МВС України, про що свідчить відбиток штампу останнього від 15 липня 2014 року № Б-1187.

За результатами перевірки фактів, викладених у заяві ОСОБА_3 від 02 липня 2014 року, Департаментом кадрового забезпечення МВС України складено мотивований висновок (доповідну записку) від 12 серпня 2014 року підписаний начальником Департаменту кадрового забезпечення МВС України Слівінським В.Р. (а.с. 43-44).

Матеріали справи свідчать, що Міністр внутрішніх справ погодився з пропозиціями, викладеними в доповідній записці Департаменту кадрового забезпечення МВС України та своєю резолюцією доручив даному підрозділу інформувати заявника про наслідки розгляду його звернення (а.с. 43).

Листом Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 14 серпня 2014 року № 6/6-Б-1187 за підписом заступника начальника Департаменту кадрового забезпечення МВС України Лизогуба Б.В., копія якого міститься в матеріалах справи, позивача було інформовано про наслідки розгляду його звернення від 02 липня 2014 року (а.с. 45).

Як було вищезазначено, згідно п. 3.3 Положення № 1177, за результатами розгляду звернення громадянина на його адресу надсилається відповідь за підписом посадової особи органу внутрішніх справ, за резолюцією якої розглядалися викладені у зверненні відомості чи факти, а в разі її відсутності - посадової особи відповідно до розподілу функціональних обов'язків.

В матеріалах справи міститься службовий лист Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 20 січня 2015 року № 6/6-479 щодо виконання звернення ОСОБА_3 від 02 липня 2014 року (а.с. 107).

Крім того, представником відповідача надано до суду апеляційної інстанції роздруківку з електронного журналу за №9841/2014, з якої слідує, що відповідь від 14 серпня 2014 року № 6/6-Б-1187 на заяву позивача була надіслана за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 67).

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів дійшла висновку, що, надаючи відповідь на звернення позивача, відповідач діяв у відповідності до положень Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2004 року № 1177 та Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що надання відповіді ОСОБА_3 на його заяву від 02 липня 20134 року здійснювалось на виконання доручення Міністра внутрішніх справ України працівниками Департаменту кадрового забезпечення МВС України, а не Міністром внутрішніх справ України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 не належить до категорій осіб, надання відповіді за наслідками розгляду звернень яких, здійснюється за підписом першого керівника державного органу, у даному випадку - Міністра внутрішніх справ України, згідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян».

Також, слід зазначити, що Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 383/2011 не передбачено обов'язку Міністра внутрішніх справ України здійснювати контроль за здійсненням відправкою та врученням кореспонденції заявникам.

Аналізуючи обставини справи та норми законодавства, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання саме Міністра внутрішніх справ України надати ОСОБА_3 відповідь на його звернення, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені в апеляційній скарзі, повністю спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністра внутрішніх справ України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанову набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст постанови виготовлено 03.03.2015 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.