Справа № 826/16454/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, третя особа: Харківська міська громадська організація інвалідів "Креавита" про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа: Харківська міська громадська організація інвалідів "Креавита", в якому просила зобов'язати Кабінет Міністрів України внести зміни у Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081 (зі змінами), щодо забезпечення роботи не тільки на міському та приміському, а й на міжміському автобусному маршруті загального користування не менше одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями; визнати відсутність вимог щодо забезпечення роботи на міжміському автобусному маршруті загального користування не менше одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями дискримінацією споживача за ознакою інвалідності.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 вересня 2014 року Харківська міська громадська організація інвалідів "Креавита", членом якої є ОСОБА_3, направила запит № 859 до Департаменту інноваційного розвитку промисловості і транспортної інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, в якому повідомила про те, що на міжміському автобусному маршруті загального користування «Харків - Зачепилівка», який обслуговується перевізником «Авто-ОВІ», послуги з перевезення не надаються жодним транспортним засобом, пристосованим для перевезення людей з обмеженими фізичними можливостями.

У зв'язку з наведеними обставинами, Харківська міська громадська організація інвалідів "Креавита" просила надати пояснення, ні підставі яких законодавчих актів було проведено конкурс з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування «Харків - Зачепилівка» та чи були в умови конкурсу включені вимоги щодо забезпечення роботи на об'єкті конкурсу не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення людей з обмеженими фізичними можливостями.

Департамент інноваційного розвитку промисловості і транспортної інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації листом від 06 жовтня 2014 року № 03-01-09/2667 роз'яснив Харківській міській громадській організації інвалідів «Креавита», із посиланням на п. 10 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081, що обов'язкова робота транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями на міжміських автобусних маршрутах не передбачена.

Вважаючи, що, не включивши в Порядок №1081 вимогу про обов'язкову роботу транспортного засобу пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями на міжміських автобусних маршрутах, Кабінет Міністрів України порушив права позивача, як особи з обмеженими фізичними можливостями, позивач звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III.

В силу ст. 7 вищевказаного Закону, забезпечення організації пасажирських перевезень покладається: на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації; на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, - на районні державні адміністрації.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про автомобільний транспорт», відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

В силу ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. До обов'язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів належать: - визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками; - державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення.

Згідно ст. 10 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III, державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування та зв'язку включають: норми забезпечення транспортом загального користування; показники якості транспортного обслуговування; норми забезпеченості населення послугами зв'язку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

З метою забезпечення безперешкодного доступу осіб з обмеженими фізичними можливостями до об'єктів соціальної інфраструктури, а також ураховуючи Стандартні правила забезпечення однакових можливостей для інвалідів (Резолюція Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 20 грудня 1993 року №48/96) Указом Президента України від 01 червня 2005 року №900/2005 «Про першочергові заходи щодо створення сприятливих умов життєдіяльності осіб з обмеженими фізичними можливостями» у п. 1 звернуто увагу на необхідності створення належних умов для доступу людей з інвалідністю до об'єктів соціальної інфраструктури.

Тобто, врахування потреб, у тому числі, осіб з обмеженими фізичними властивостями у сфері транспортного обслуговування населення є обов'язковою умовою конкурсу на перевезення пасажирів.

Так, згідно ч. 12 ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 44 вищевказаного Закону, організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

До обов'язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів належать: визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками; державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення.

З наведеного слідує висновок, що організатором проведення конкурсу, що наділений повноваженнями визначати умови конкурсу, є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, а не Кабінет Міністрів України.

Процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування визначено Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081.

Згідно п. 10 Порядку №1081, організатор затверджує умови конкурсу, в тому числі обов'язкові, відповідно до статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім обов'язкових організатор може затверджувати додаткові умови конкурсу (наявність у перевізника GPS - системи, встановленої на транспортних засобах, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, тощо). Організатор встановлює вимогу щодо забезпечення роботи на об'єкті конкурсу, який включає міські та приміські автобусні маршрути загального користування, не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом інноваційного розвитку промисловості і транспортної інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації листом від 06 жовтня 2014 року роз'яснено Харківській міській громадській організації інвалідів "Креавита", із посиланням на п. 10 Порядку № 1081, про те, що обов'язкова робота транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями на міжміських автобусних маршрутах не передбачена.

Разом з тим, з аналізу наведеної пункту 10 Порядку № 1081 вбачається, що організатор встановлює вимогу щодо забезпечення роботи не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями на об'єкті конкурсу, який (на рівні з іншими автобусними маршрутами, в тому числі) включає міські та приміські автобусні маршрути загального користування.

При цьому, вимога щодо забезпечення роботи не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями на міських чи приміських автобусних маршрутах загального користування не є вичерпною, а тому тлумачення Департаментом інноваційного розвитку промисловості і транспортної інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації п.10 Порядку № 1081 є в даному випадку необґрунтованим.

Водночас, колегія суддів враховує, що позовні вимоги ОСОБА_3 в даній справі стосуються Кабінету Міністрів України.

Так, частиною 12 ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.

При цьому, згідно положень ч. 1 зазначеної статті, організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про автомобільний транспорт», визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

У свою чергу, згідно ст. 31 Закону України «Про автомобільний транспорт», відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються, зокрема, умови організації перевезень.

Таким чином, з наведених норм слідує висновок, що умови конкурсу, як обов'язкові так і додаткові, визначає організатор проведення конкурсу (орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування), а не Кабінет Міністрів України, який визначає порядок проведення конкурсів.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Тобто, дискреційне повноваження - це таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що за своєю правовою природою прийняття певного рішення, в даному випадку - внесення змін у Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081, є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією Кабінету Міністрів України.

Крім того, слід зазначити, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень, відповідно до ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 03.03.2015 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.