Справа № 820/440/13-а
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ К/800/25265/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Бившевої Л.І.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2013

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013

у справі № 820/440/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Mega-Servісе»

до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Mega-Servісе» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Mega-Servісе») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Київському районі м. Харкова) про визнання нечинним акт про анулювання реєстрації платника ПДВ №162 від 24.07.2009; скасування податкових повідомлень-рішень від 06.11.2009 №/0 про визначення податкового зобов'язання по ПДВ в сумі 28326,00 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 11330,40 грн. та №/0 про застосування штрафних санкцій в розмірі 170,00 грн.; визнання нечинною податкову вимогу №1/1153 від 25.11.2009; зобов'язання відповідача поновити реєстрацію та повернути свідоцтво платника ПДВ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2013, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013, позов задоволено частково. Скасоване рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Mega-Service» №162 від 24.07.2009; скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова від 06.11.2009 №/0 та №/0; скасована податкова вимога ДПІ у Київському районі м. Харкова №1/1153 від 25.11.2009. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Mega-Service» зареєстроване в якості платника ПДВ в жовтні 2000 року, у зв'язку з чим йому видане Свідоцтво платника ПДВ №28738301 від 12.10.2000.

З матеріалів справи вбачається, що комісією, створеною відповідно до розпорядження керівника ДПІ у Київському районі м. Харкова №31 від 30.03.2009, встановлено, що за період з липня 2008 року по липень 2009 рік позивачем подавались декларації з ПДВ, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок, на підставі чого контролюючий орган дійшов висновку про наявність підстав для анулювання Свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Mega-Service» №28738301 від 12.10.2000, у зв'язку з чим ДПІ у Київському районі м. Харкова був складений акт №162 від 24.07.2009 про анулювання реєстрації ТОВ «Mega-Service», як платника ПДВ на підставі пп. «г» п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Підставою для прийняття оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень є акт №6978/15-229/31149336 від 22.10.2009 невиїзної документальної (камеральної) перевірки ТОВ «Mega-Service» з питань своєчасності повернення Свідоцтва платника ПДВ та визнання умовного продажу товарних залишків або основних фондів, які на дату анулювання Свідоцтва платника ПДВ обліковуються за платником податку, в якому були зафіксовані порушення позивачем вимог п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Вказані порушення відповідач пов'язує з тим, що ТОВ «Mega-Service» повернув Свідоцтво платника ПДВ 20.08.2009, в той час як граничним строком його повернення є 13.08.2009, а також невизнанням умовного продажу залишків товарних запасів за звичайними цінами та не збільшенням суми податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого відбулось анулювання Свідоцтва платника ПДВ. Крім того, з огляду на несплату позивачем у встановлені чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством строки узгодженої суми податкових зобов'язань з ПДВ, відповідачем була направлена на адресу ТОВ «Mega-Service» перша податкова вимога №1/1153 від 25.11.2009.

Задовольняючи частково позов суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

В обґрунтування висновків рішень суди попередніх інстанцій зазначили зміст п. 1.4 ст. 1, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість», який у спірний період був спеціальним Законом і визначав платників ПДВ, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення ПДВ до бюджету. Крім того, суди послалися на п. 25.2.1 Положення «Про реєстрацію платників податку на додану вартість», затвердженого наказом ДПА України №79 від 01.03.2000.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2008 ТОВ «Mega-Service» подав до відповідача податкову декларацію з ПДВ за серпень 2008 року, де платником податку було самостійно визначена сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (рядок 27 декларації) у розмірі 21777,00 грн. Крім того, на формування суми податкового кредиту вплинуло самостійне виправлення платником помилки, що міститься в раніше поданій податковій декларації (рядок 16 декларації) у розмірі - 22027,00 грн. та придбання (виготовлення, будівництво, спорудження) з ПДВ на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 % та нульовою ставкою (рядок 10 декларації) у розмірі: колонка А «Обсяги придбання (без ПДВ)» - 1250,00 грн. та колонка Б «Дозволений податковий кредит» - 250,00 грн. На підтвердження факту здійснення у серпні 2008 року господарських операцій позивачем надані до суду копії видаткових накладних, довіреність на отримання ТМЦ та платіжне доручення.

На підставі вищенаведених обставин, суди зробили вірний висновок про те, що вказана податкова декларація по ПДВ за серпень 2008 року підтверджує здійснення позивачем господарських операцій та, як наслідок, відсутність у відповідача встановлених пп. «ґ» п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» підстав для анулювання реєстрації платника ПДВ і незаконності оскарженого акту №162 від 24.07.2009.

Крім того, суди дійшли правомірного висновку, що оскільки прийнятий відповідачем акт про анулювання реєстрації платника ПДВ є незаконним, то винесені ним оскаржувані податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 06.11.2009 про визначення суми грошового зобов'язання та сформована податкова вимога №1/1153 від 25.11.2009 також підлягають скасуванню, оскільки вони є похідними від акту №162 від 24.07.2009.

Колегія суддів також погоджується із судами попередніх інстанцій, що акт про анулювання реєстрації платника ПДВ та податкова вимога підлягають саме скасуванню у судовому порядку, а не визнання їх нечинними, як це просив позивач у поданій ним до суду позовній заяві.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Л.І. Бившева
(підпис)Т.М. Шипуліна