Справа № 755/25046/14-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора з дізнання Дніпровського ВДАІ РУГУ МВС України в м. Києві Жучинського Анатолія Едуардовича, третя особа: ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії, -

у с т а н о в и в:

12.09.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зобов'язання вчинити дії у якому просить:

- визнати, що в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_4 достатньо даних про наявність в діях ОСОБА_4 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: 23 жовтня 2012 року о 18 год. 50 хв. в м. Києві на перехресті б-ру Перова та вул. Стальського, ОСОБА_4 керуючи автомобілем Miisubichi реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, при початку руху не впевнився в безпеці маневру, не вибрав небезпечну швидкість руху, при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів до негайного зниження швидкості аж до зупинки, перед зміною напрямку руху ліворуч не впевнився, що це буде безпечно та не скоїть небезпеку іншим учасникам руху, тобто порушив вимоги 12.1. 12.5 та п. 10.1 ПДР України в результаті допустив зіткнення з автомобілем Hundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів;

- зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень інспектора ВДАІ з обслуговування Дніпровського району ГУ МВС України в м. Києві - Жучинського A.Е. класти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, передбачене ст. 124 КУпАП.

- зобов'язати відповідача направити протокол відносно ОСОБА_4 до суду для вирішення по суті;

- визнати бездіяльність інспектора ВДАІ Жучинського A.Е. незаконною в частині ненадання належної відповіді на подану заяву про скоєне правопорушення.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 23 жовтня 2012 року о 18-50 год. в м. Києві на перехресті бул. Перова та вул. Стальського мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Hyundai д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача та автомобіля Mitsubishi Lancer р/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4. 23 жовтня 2012 р. інспектором ВДАІ Дніпровського РУГУ на місці події було складено протокол за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 за порушення п. 12.1. 16.5 ПДР. ОСОБА_2 не погодившись з висновком ВДАІ звернувся з численними скаргами на несправедливе рішення ВДАІ щодо визначення причин та винуватців пригоди. В результаті тривалого перегляду матеріалів адміністративної справи керівництвом ВДАІ та Прокуратури Дніпровського району м. Києва 18 грудня 2012 р. було складено протокол за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_4 за порушення п. 16.6 ПДР. 25 лютого 2013 року суддею Дніпровського районного суду м. Києва Антиповою Л.О. було винесено постанову, якою ОСОБА_4 визнано невинним у порушенні п. 16.6 ПДР та відповідно невинним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суддею Апеляційного суду м. Києва Журавель О.О. постанову від 25 лютого 2013 року Дніпровського районного суду м. Києва про невинність ОСОБА_4 було скасовано як незаконну та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 31 січня 2014 року суддею Дніпровського районного суду м. Києва Чаусом M.О. було винесено постанову, якою ОСОБА_4 знову визнано невинним у порушенні п. 16.6 ПДР та у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно висновку №6545/13-52 від 25.09.2013 року судового експерта Київського НДІ Зелінського В.Л. за .матеріалами адміністративної справи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 встановлено, що навіть при наявності двох версій щодо сигналів світлофора, в обох випадках водію автомобіля Митсубиси Лансер ОСОБА_4 в даній дорожній ситуації слід було керуючись п. 10.1 ПДР України перед зміною напрямку руху та початком руху після зупинки впевнитись в безпеці даного маневру і при повороті ліворуч на зелений сигнал світлофора дати дорогу автомобілю, яким керував ОСОБА_2, що рухався із зустрічного напрямку прямо (або праворуч). Таким чином, водієм ОСОБА_4 допущено порушення п. 10.1 ПДР України, що і стало, на думку позивача, головною причиною зіткнення автомобілів, що призвело до матеріальних збитків, але протокол про адміністративне правопорушення, що полягає в порушенні саме цього пункту ПДР України до цього часу відносно ОСОБА_4 не складено з невідомих причин. 22 липня 2014р. після повернення справи з Апеляційного суду м. Києва до Дніпровського ВДАІ, не погодившись з тим, що при явних ознаках порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, що призвело до вищезазначеної дорожньо-транспортної події, відносно ОСОБА_4 не складено протокол про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до начальника ВДАІ Дніпровського району м. Києва з заявою та проханням про складання протоколу. Розгляд заяви було доручено інспектору з дізнання ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м Києві - Жучинському А.Е., який повідомив, що складати протокол відносно ОСОБА_4 не буде без будь-яких пояснень. Бездіяльність інспектора була оскаржена до Прокуратури Дніпровського району м. Києва, але у відповідь надійшов лист з УДАІ м. Києва, який, на думку позивача, не має відношення до питань які оскаржувались та не має висновків про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4 Заступник начальника УДАІ ГУ МВС України в м. Києві відповіді по суті заяви ОСОБА_2 про наявність в діях ОСОБА_4 порушень ПДР не зазначив, лише повідомив про постанову Апеляційного суду м. Києва, в якій ні слова про вину чи невинність ОСОБА_4 в порушенні п. 10.1 ПДР не зазначено. Та обставина, що при розгляді адміністративної справи, суддею відповідно до ст.ст. 278 та 280 КУпАГІ взагалі не розглядається питання наявності вини інших осіб, крім вини особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення, заступника начальника УДАІ не цікавить. Тож отримавши заяву про скоєне адміністративне правопорушення водієм ОСОБА_4 інспектор ДАІ висновків щодо його вини не хоче робити і протокол не складає без зазначення причин. 09 вересня 2014 р. отримано лисі №48/Ф-3040 від 29.08.2014р. за підписом заступника начальника відділу ДАІ з обслуговування Дніпровського району ГУМВС України в м. Києві - Громницького Л.П., в якому зазначено виконавця Жучинського А.Е., що відповідь надається по суті заяви ОСОБА_2, але по суті заяви, на думку позивача, у відповіді не дається жодної відповіді. Позивач вважає бездіяльність інспектора ВДАІ Дніпровського району м. Києва Жучинського А.Е. не законною враховуючи, що сам факт надсилання ВДАІ листа у відповідь на подану ОСОБА_2 заяву не є належною реакцією на подану заяву якщо у листі-відповіді не надається інформація про задоволення заяви, або аргументовані причини відмови у задоволенні поданої заяви, тому позивач вважає наданий лист відмовою у задоволенні заяви, що на його думку є явним порушенням законодавства України. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач стверджує, що про наявність ознак правопорушення в діях ОСОБА_4 свідчать матеріали адміністративної справи в яких наявні: відеозапис з місця пригоди, на якому видно, що ДТП сталося під час зміни напрямку руху ОСОБА_4 та під час початку руху з середини перехрестя без надання переваги в русі де така перевага є відповідно ПДР; схема ДТП на якій зафіксовано, що зіткнення сталось на смузі руху ОСОБА_2; пояснення самого ОСОБА_4 де він пише, що побачивши перешкоду почав не гальмувати, а маневрувати, але уникнути зіткнення не зміг; висновок №6545/13-52 від 25.09.2013 року судового експерта Київського НДІ Зелінського В.Л.. проведений по постанові суду, має однозначні висновки щодо вини ОСОБА_4 та причин пригоди; відсутність будь-яких даних, які б свідчили, що в діях ОСОБА_4 відсутні порушення п. 10.1 ПДР України, та інші ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, на думку позивача, факт скоєння правопорушення ОСОБА_4 очевидний та безспірний, але до цього часу з невідомих причин при повній доведеності факту правопорушення в діях ОСОБА_4 начальник та інспектори ВДАІ Дніпровського району м. Києва відмовляються виконувати вимоги ст. 245 КУпАП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і ні інспектор Жучинський А.Е., ні начальник ВДАІ Громницький Л.П., як уповноважені посадові особи, висновків про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4 не надали. Посилаючись на положення ст.ст. 254, 255 КУпАП позивач зазначає, що інспектор ВДАІ Дніпровського району м. Києва, є посадовою особою, яка здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тож є суб'єктом владних повноважень та враховуючи вищевикладене вважає, що в діях водія автомобіля Mitsubichi д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 у вказаній дорожній обстановці 23.10.2012р. встановлені ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і висновків про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4 після перегляду справи інспектором ВДАІ, УДАІ та прокуратури не встановлено. Позивач вважає, що інспектором ВДАІ Дніпровського району м. Києва Жучинським А.Е. умисно та безпідставно не виконуються вимоги ст. 254 КУпАГІ. відповідно якої, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою посадовою особою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що інспектор ВДАІ повинен був повно вивчити матеріали справи, а він склав протокол про адміністративне правопорушення лише відносно позивача за п. 16.5 ПДР України, при цьому за проведеною експертизою були встановлені порушення і інших пунктів ПДР, тому апеляційна інстанція скасувала постанову суду першої інстанції та направила матеріали на дооформлення. Після неодноразових переглядів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 надав свою експертизу в якій значилось, що він нібито не винен по будь-яким пунктам ПДР України, однак навіть у ній містяться посилання на п. 10.1. ПДР України. В апеляційній інстанції було проведено третю експертизу і окрім переваги в русі водію треба керуватись і пунктами ПДР, які передбачають умови безпеки руху та навіть якщо горить зелений сигнал світлофору це не означає, що можна їхати не помічаючи нічого навкруги і збивати все підряд. На думку представника, ОСОБА_4 повертаючи ліворуч мав пересвідчитись у безпеці руху, тож відносно нього слід скласти протокол про адміністративне правопорушення за іншими пунктами ПДР і розглянути його в суді. У зв'язку з наведеним позивач звернувся до інспектора ВДАІ з заявою про складання протоколу відносно ОСОБА_4 за п. 10.1 ПДР, але останній належним чином на неї не відреагував та відмовляється складати такий протокол, що на думку представника, є не законним.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги відповідач не визнає.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та матеріали справи №755/22122/14-п про адміністративне правопорушення, оцінивши всі зібрані по справі докази приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 171-2 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ, зокрема, за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про міліцію", міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів, в тому числі до її підрозділів входить державна автомобільна інспекція. Права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону.

Згідно п. 5.2. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.03.2009 року №111, начальники управлінь (відділів) Державтоінспекції ГУМВС, УМВС та їх заступники відповідають за: організацію роботи щодо забезпечення безпеки дорожнього руху і стану аварійності на території обслуговування; комплектування, навчання і виховання особового складу підрозділів ДПС; використання працівників підрозділів ДПС за прямим призначенням; суворе дотримання норм виставлення особового складу відповідно до цієї Інструкції; дотримання дисципліни, законності, правил носіння форменого одягу та спорядження; матеріально-технічне забезпечення; ефективне застосування спеціальних технічних засобів та своєчасність їх метрологічної повірки, своєчасну і повну виплату грошового утримання. Організовують та здійснюють контроль за несенням служби особовим складом. Організовують здійснення заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі тимчасове затримання транспортних засобів і доставлення на спеціальні майданчики або стоянки. Відповідають за якісний та дійсний аналіз правопорушень та ДТП на території, що обслуговується. Організовують особистий прийом та своєчасний розгляд звернень громадян (скарг, заяв, пропозицій тощо) відповідно до чинного законодавства.

Аналізуючи наведені вище норми суд приходить до висновку про те, що інспектор Жучинський А.Е. не є належним відповідачем за вимогами про зобов'язання саме його скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, адже лише начальник або заступник начальника відповідного ВДАІ здійснює організацію роботи підлеглих йому інспекторів та організовує здійснення заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, отже в даному випадку законом надано право начальнику ВДАІ та/або його заступнику визначити особу відповідальну за проведення цієї роботи. Крім того, такі вимоги не стосуються оскарження процесуальних документів, постанов тощо, які були б прийняті безпосередньо відповідачем, що в свою чергу передбачало б участь Жучинського А.Е. у справі в якості відповідача, як особи яка безпосередньо прийняла оспорюваний документ в межах своїх повноважень чи особи яка є виконавцем службових повноважень, що належать виключно їй. Таким чином, на думку суду, за вказаною позовною вимогою належним відповідачем мав би виступати ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2014 року позивач звернувся до начальника ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України м. Києва з заявою про складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_4 за порушення п.п. 10.1, 12.1, 12.3, 16.4 ПДР України, що призвело до завдання матеріальних збитків.

Листом №48/Ф3040 від 29.08.2014 року за підписом заступника начальника ВДАІ з обслуговування Дніпровського району ГУМВС України в м. Києві Громніцького Л.П., виконавцем якого значиться Жучинський А.Е., позивача було фактично повідомлено про те, що адміністративний матеріал був доопрацьований за постановою апеляційної інстанції відносно самого позивача та повторно направлений на судовий розгляд, а відносно ОСОБА_4 наявна постанова про закриття провадження у справі в зв'язку з визнанням його невинуватим у ДТП, яка Апеляційним судом м. Києва була залишена без змін.

З наведених вище підстав суд також приходить до висновку, що Жучинський А.Е. не є належним відповідачем за вимогою про визнання саме його бездіяльності незаконною в частині ненадання належної відповіді на подану заяву про скоєння правопорушення, оскільки заява позивача адресувалась начальнику ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України м. Києва, відповідь на неї підписана заступником начальника ВДАІ з обслуговування Дніпровського району ГУМВС України в м. Києві, а відповідно до вимог наведеної вище Інструкції, саме начальник ВДАІ та/або його заступник організовують особистий прийом та своєчасний розгляд звернень громадян (скарг, заяв, пропозицій тощо) відповідно до чинного законодавства. В даному випадку зазначення виконавцем листа Жучинського А.Е. не робить належним його статус відповідача за вказаною вимогою, оскільки саме начальник ВДАІ та/або його заступник є належними представниками зазначеної установи та відповідальними за якісний, дійсний аналіз правопорушень і зміст відповідей на звернення громадян.

Крім того, аналізуючи зміст заяви позивача та відповіді на неї суд приходить до висновку, що відповідь заступника начальника ВДАІ з обслуговування Дніпровського району ГУМВС України в м. Києві Громніцького Л.П. фактично містить відповідь на поставлене позивачем питання. Результати аналізу свідчать, що заява позивача залишена без задоволення у зв'язку із тим, що постановою Апеляційного суду м. Києва постанова Дніпровського районного суду м. Києва про визнання ОСОБА_4 невинним у вчиненні ДТП залишена без змін, інших підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не встановлено. Тож за таких умов, суд не вбачає підтверджень незаконної бездіяльності та того, що відповідь є неналежною. В даному випадку, така відповідь, в якій йдеться фактично про відмову у задоволенні заяви позивача, не є неналежною в контексті вимог заяви та не вказує на бездіяльність, а лише є документом зі змістом якого позивач не погоджується по суті, а саме в питанні того, що у діях ОСОБА_4 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладені вище норми чинного законодавства України, суд також вважає, що Жучинський А.Е. не є належним відповідачем і за вимогою про зобов'язання його направити протокол відносно ОСОБА_4 до суду для вирішення по суті. Крім того, вимоги на майбутнє взагалі судом не можуть бути задоволені, оскільки права позивача у правовідносинах, що не наступили на момент звернення до суду та винесення рішення по справі не настали, отже не порушені.

Стосовно вимог про визнання судом достатності даних про наявність в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв'язку з порушенням п.п. 12.1, 12.3, 10.1 ПДР України, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.012 року відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.п. 12.1, 16.5 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

18.12.2012 року протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно ОСОБА_4 за порушення п. 16.6 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року провадження у справі відносно ОСОБА_4 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2013 року вказана вище постанова суду першої інстанції була скасована і справу повернуто до Дніпровського районного суду м. Києва із посиланням на те, що така постанова є передчасною, оскільки в суді першої інстанції триває провадження відносно ОСОБА_2 та призначене проведення автотехнічної експертизи, тож до отримання висновків експертизи прийняти рішення щодо винуватості будь-кого з учасників ДТП неможливо.

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №6545/13-52 від 25.09.2013 року, за версією ОСОБА_2, ОСОБА_4 слід було керуватись вимогами п.п. 10.1 і 16.6 ПДР, а ОСОБА_2 слід було керуватись п. 12.3 ПДР. За версією ОСОБА_4, останньому слід було керуватись п. 10.1 ПДР, а ОСОБА_2 п. 8.7.3 (г) або (е) ПДР.

За змістом висновку автотехнічного дослідження №1-26/11 від 26.11.2013 року, в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами п. 16.6 ПДР. В діях водія ОСОБА_4 невідповідностей вимогам ПДР, які б вплинули на дану ДТП, не вбачається. Водій ОСОБА_2 в даній дорожній ситуації повинен був керуватись вимогами п.п. 8.7.3 г) та 12.3 ПДР, що з технічної точки зору перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з даною ДТП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року, позивача визнано винним у скоєнні ДТП та закрито провадження у справі відносно нього у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При цьому, відносно ОСОБА_4 провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що в судовому засіданні експерт, який склав висновок №6545/13-52 від 25.09.2013 року, зазначив, що не може стверджувати хто саме винен у ДТП та в якій мірі. У зв'язку з наведеним суд першої інстанції критично оцінив наданий експертом висновок та прийняв до уваги висновок автотехнічного дослідження №1-26/11 від 26.11.2013 року з урахуванням пояснень самого експерта та досліджених в судовому засіданні інших доказів по справі.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05.05.2014 року вказана вище постанова суду першої інстанції була частково скасована, лише в частині, яка стосувалась закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а справу направлено на доопрацювання.

Зокрема, у вказаній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що водій ОСОБА_4 будь-яких Правил дорожнього руху не порушував і всупереч міркуванням апелянта, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об'єктивно та неупереджено дослідив надані сторонами докази, повно та правильно виклав їх у постанові, проаналізував та оцінив в плані відповідності, належності, допустимості та достатності для висновку по суті справи, переконливо обґрунтував та вмотивував прийняте рішення і на цих підставах правильно визнав, що ОСОБА_4 правил дорожнього руху не порушував. Висновки суду першої інстанції про відсутність провини ОСОБА_4 у зіткненні транспортних засобів є правильними, законними та обґрунтованими.

04.08.2014 року після проведеного доопрацювання відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 8.7.3 (г), 12.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2014 року позивач був визнаний винним в чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно висновку за результатами проведення автотехнічного та фототехнічного досліджень №12740/14-52/15223/14-35 від 16.12.2014 року експерт надав два варіанти вирішення поставлених до нього питань, один з яких базувався на поясненнях ОСОБА_2, а інший на поясненнях ОСОБА_4

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2014 року постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2014 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишена без змін.

Зокрема, у вказаній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що з врахуванням викладених обставин та положень ст. 1.4 ПДР про те, що кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, Дніпровський районний суд м. Києва в постанові від 31.01.2014 року обґрунтовано не визнав прямого причинного зв'язку між діями водія ОСОБА_4 та суспільно-небезпечними наслідками - зіткнення автомобілів, і закрив щодо ОСОБА_4 провадження у справі і це рішення набрало законної сили. Як зазначив суд апеляційної інстанції, ці висновки не спростовує й вірогідний висновок експерта-автотехніка, наданий в апеляційне засідання, оскільки він надає два можливих, ймовірних, варіанти розвитку досліджуваної події, а також в дослідницькій частині не враховує поведінки інших, не причетних до досліджуваної події, учасників дорожнього руху - пішоходів, водія транспортного засобу, який зупинився на перехресті в напрямку руху, в якому іншою смугою рухався ОСОБА_2, не взяв до уваги цей експерт і висновків раніше проведених експертних досліджень.

Враховуючи вищевикладене, не дивлячись на посилання сторони позивача, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог щодо визнання достатності даних про наявність в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв'язку з порушенням п.п. 12.1, 12.3, 10.1 ПДР України, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення суди першої та апеляційної інстанції визнали достатнім, належним та допустимим доказом висновок автотехнічного дослідження №1-26/11 від 26.11.2013 року за змістом якого, в діях водія ОСОБА_4 невідповідностей вимогам ПДР, які б вплинули на дану ДТП, не вбачається.

Аналізуючи в сукупності зміст всіх висновків експертиз та досліджень проведених у справі про адміністративне правопорушення, суд також приходить до висновку про повноту, об'єктивність та всебічність саме висновку автотехнічного дослідження №1-26/11 від 26.11.2013 року, яким фактично встановлено, що в діях водія ОСОБА_4 невідповідностей вимогам ПДР не вбачається, що вказує на відсутність порушень ОСОБА_4 будь-яких пунктів ПДР України.

Крім того, суд приймає до уваги, що наведеними вище процесуальними рішеннями у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, вже встановлено факт відсутності порушення з боку ОСОБА_4 будь-яких пунктів Правил дорожнього руху України. Тож, підстав для визнання наявності в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в зв'язку з порушенням п.п. 12.1, 12.3 та 10.1 ПДР, суд не вбачає.

Оскільки вимога про зобов'язання скласти відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення є похідною від результатів розгляду вимоги про визнання наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення, то навіть у разі її звернення до належного відповідача, така вимога задоволенню не підлягає. Тож в даному випадку суд відмовляє у її задоволенні як по суті, так і з врахуванням її спрямованості до неналежного відповідача.

Враховуючи викладене у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 69, 70, 72, 86, 171-2 КАС України, ст.ст. 124, 255 КУпАП, Законом України "Про міліцію", Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.03.2009 року №111, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора з дізнання Дніпровського ВДАІ РУГУ МВС України в м. Києві Жучинського Анатолія Едуардовича, третя особа: ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя -