Справа № 2а-25/11/0970
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 р. Справа № 10977/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудина Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року у справі за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

ПП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області, яким просив скасувати рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.01.2007 року № /0 і № /0.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що кошти в сумі 53891, 36 грн., які поступили на рахунок позивача, були поповненням його обігових коштів і не відносились до торгової виручки. Отже, помилково вважаючи ці кошти торговою виручкою, відповідач дійшов безпідставного висновку, що позивач здійснював торгівлю за готівкові кошти за відсутності торгового патенту, оскільки позивач не мав місця проведення розрахунків, тобто не мав торгових точок чи інших пунктів продажу. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність факту порушення позивачем вимог ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», в зв'язку з чим до нього неправомірно застосовано санкції, передбачені цими законами. Також суд зазначив, що вказані в акті перевірки грошові кошти поступали на рахунок позивача у червні-вересні 2005 року, а оскаржувані рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, які є адміністративно-господарськими, прийняті 09.01.2007 року, тобто з порушенням строку, встановленого ст. 250 Господарського кодексу України.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час проведеної перевірки ПП ОСОБА_1 було встановлено внесення ним на свій рахунок торгової виручки на суму 53891,36 грн., однак дані кошти не були проведені через реєстратор розрахункових операцій. Також позивач здійснював торгівлю за готівкові кошти без придбавання торгового патенту. Таким чином, на думку податкового органу, позивач допустив порушення вимог ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», за які передбачена відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, розмір яких зазначений цими Законами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановив суд, в період з 13.12.2006 року до 19.12.2006 року працівники Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області провели позапланову перевірку дотримання ПП ОСОБА_1 вимог законодавства про оподаткування, за результатами якої складено акт від 19.12.2006 року № 132/33/170/НОМЕР_1.

В акті зазначено про порушення позивачем (в частині, що є предметом спору в даній справі) п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (здійснення торгівлі за готівкові кошти без застосування реєстратора розрахункових операцій) та п. 1 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» (здійснення торгівлі за готівкові кошти без придбання торгового патенту).

На підставі акта перевірки відповідач прийняв рішення від 09.01.2007 року № /0, яким відповідно до ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ПП ОСОБА_1 за порушення вимог ст. 3 цього Закону були застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 269456,00 грн., і № /0, яким відповідно до ст. 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» до ПП ОСОБА_1 за порушення вимог ст. 3 цього Закону були застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1600,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень відповідача з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

А відповідно до п. 4 ст. 17 цього Закону за непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг).

Згідно з відомостями про рух коштів на розрахунковому рахунку ПП ОСОБА_1 у Коломийській філії АКБ «Укрсоцбанк» позивач вносив на рахунок готівкові кошти на загальну суму 323121,00 грн. із зазначенням призначення платежу поповнення обігових коштів, внесення власних коштів, торгова виручка.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Позивач стверджує, що для поповнення обігових коштів він періодично вносив на свій розрахунковий рахунок готівкові кошти, але під час внесення цих коштів на загальну суму 53891,36 грн. касиром банку було помилково визначено призначення платежу як «торгова виручка».

В зв'язку з цим позивач звертався до керівника Коломийській філії АКБ «Укрсоцбанк» з усною скаргою, на яку отримав відповідь від 21.02.2011 року № 54-02/43 про те, що виправити призначення платежу неможливо, оскільки зміни до щоденного балансу філії та звітності, в якій відображаються надходження готівкових коштів на рахунках клієнтів та видатки з них, можуть вноситися до 09:00 год. наступного робочого дня за звітним, тобто до відправлення цих даних в Національний банк України.

Проте, як зазначено в довідці Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області від 16.02.2007 року, під час проведення перевірки направлялися запити про взаєморозрахунки ПП ОСОБА_1 з іншими суб'єктами підприємницької діяльності з метою встановлення їх форми за продані товарно-матеріальні цінності та транспортні послуги.

На вказані запити контрагенти позивача (ТзОВ «Атіка ЛТД», ПП «Олеонафт», ВАТ «Житомирський завод покрівельних та ізоляційних матеріалів», ЗАТ «Шляхо-будівельне управління № 35», ТОВ «Полімерагропостач», ТзОВ «Карпат-ЕКО», ЗАТ «Коломиябудінвестсервіс», ПП ОСОБА_3) надали відповіді про те, що розрахунки з ним проводилися лише в безготівковій формі.

В свою чергу під час проведення перевірки позивача відповідач не встановив жодного факту здійснення ним операцій з реалізації товарів за готівкові кошти.

Крім того, на думку колегії суддів, з врахуванням наведених вище обставин помилкове зазначення в платіжних дорученнях, поданих позивачем до обслуговуючого банку, призначення платежу (торгова виручка замість поповнення обігових коштів) не свідчить про внесення позивачем на свій розрахунковий рахунок у банку саме торгової виручки.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що кошти в сумі 53891, 36 грн., які поступили на рахунок позивача в період з 17.06.2005 року до 14.03.2006 року, є поповненням позивачем своїх обігових коштів, а не торговою виручкою, а тому рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області від 09.01.2007 року № /0, яким до ПП ОСОБА_1 були застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 269456,00 грн. за порушення вимог ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів.

Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Під пунктами продажу товарів у цьому Законі слід розуміти магазини та інші торгові точки, які знаходяться в окремих приміщеннях, будівлях або їх частинах і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину; кіоски, палатки та інші малі архітектурні форми, які займають окремі приміщення, але не мають вбудованого торговельного залу для покупців; автомагазини, розвозки та інші види пересувної торговельної мережі; лотки, прилавки та інші види торгових точок у відведених для торговельної діяльності місцях, крім лотків, прилавків, що надаються в оренду суб'єктам підприємницької діяльності - фізичним особам та знаходяться в межах спеціалізованих підприємств сфери торгівлі - ринків усіх форм власності; стаціонарні, малогабаритні і пересувні автозаправні станції, заправні пункти, які здійснюють торгівлю нафтопродуктами та стиснутим газом; фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, їдальні, ресторани, кафе, закусочні, бари, буфети, відкриті літні майданчики, кіоски та інші пункти громадського харчування; оптові бази, склади-магазини або інші приміщення, які використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

А згідно з абз. 4 ст. 8 цього Закону за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною другою статті 7 цього Закону, сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

Враховуючи, що податковий орган дійшов помилкового висновку про те, що кошти в сумі 53891,36 грн., внесені позивачем на розрахунковий рахунок у банку, є його торговою виручкою, про що зазначено вище, також безпідставним є твердження відповідача про здійснення ПП ОСОБА_1 торгівлі за готівкові кошти в період, що перевірявся, за відсутності торгового патенту, оскільки, як встановив суд, позивач не мав місця проведення розрахунків, тобто не мав торгових точок, магазинів чи інших пунктів продажу, відповідно у нього був відсутній обов'язок придбати торговий патент на здійснення торговельної діяльності.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідації його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються ст. 239 цього Кодексу, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з ч. 1 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання таку адміністративно-господарську санкцію, як адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до ст. 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення. Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими ст. 239 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 1 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» є адміністративно-господарськими санкціями у розумінні ст. ст. 238, 239 та 241 Господарського кодексу України, а отже, повинні застосовуватися у межах строків, визначених ст. 250 цього Кодексу, відповідно до якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, оскаржуване рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій було прийнято після спливу зазначених строків, оскільки порушення, на думку податкового органу, мали місце 17.06.2005 року, 24.06.2005 року, 15.07.2005 року, 21.07.2005 року, 18.08.2005 року і 13.09.2005 року, а оскаржувані рішення прийняті відповідачем 09.01.2007 року, тому дані рішення є протиправними також і з цих підстав.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2011 року у справі № 2а-25/11/0970 за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я.Гудим

В.В. Святецький