Справа № 826/18485/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Акрілат-Хімконтракт" звернулось до суду із адміністративним позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №100250001/2014/000088/2 від 27.05.2014 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2014/00177 від 26.05.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до приписів ч.ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: наявність розбіжностей між окремими документами; наявність ознак підробки певних документів; відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Однак, відповідачем не надано пояснень та відповідних документів які б свідчили про те, що документи подані позивачем для визначення митної вартості товару згідно із переліком визначеним частиною 2 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, витребувавши перелік додаткових документів, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, не надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2014 між ПП "Акрілат-Хімконтракт" (Покупець), з одного боку, та "RISEKIND LTD" (Продавець), з іншого боку, укладено контракт №14/01-13 та додаток №5 від 26.03.2014 на поставку товару - "L-Лізін НСL" у кількості 33,00 тонн за ціною 1443,00 дол. США/тн.

Загальна сума додатку становить 47 619,00 дол. США (п. 2). Умови оплати, згідно додатку № 5 від 26.03.2014, протягом 45 днів від дати коносамента.

26.05.2014 позивачем було подано до відділу митного оформлення №1 митного посту "Західний" вантажно-митну декларацію №100250001/2014/012951 та додано наступні документи:

- зовнішньоекономічний контракт № 14/01-13 від 13.01.2014;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №5 від 26.03.2014 р.;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) №563 від 24.05.2014 р;

- коносамент (Bill of Lading) № NYKS від 26.03.2014;

- прайс-лист виробника товару від 17.03.2014;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою організацією, цінова оцінка ТПП товару №Ц-357/1 від 23.05.2014 р;

- інвойс № 8315-23962 від 26.03.2014;

- пакувальний лист від 26.03.2014;

- страховий поліс №PYIE 00004182 від 26/03/2014;

- сертифікат про проходження товару загальної форми №ССРІТ140184704 від 26.03.2014р.;

- лист виробника про дати в документах;

- сертифікат якості від виробника від 24.03.2014;

- митна декларація країни відправлення № 82039533 від 21.03.2014;

Митна вартість товарів була заявлена позивачем за основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Однак, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та витребування від декларанта додаткових документів і, як наслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості стало те, що відповідно до пункту 3 доповнення від 26.03.14 № 5 до контракту від 13.01.14 №14/01-13, оплата здійснюється протягом 45 днів з дати коносаменту. З дати коносаменту від 26.03.14 №NYKS пройшло більше 45 днів, але до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.

В інвойсі в графі "термін сплати" зазначено, що оплата за поставку має бути здійснена до 10.05.14, проте, згідно платіжного доручення від 20.05.14, оплата здійснена пізніше чим зазначено в інвойсі.

Втім, графа 33 оскаржуваних рішень не містить в собі викладення обставин наявності розбіжностей, ознак підробки тощо (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України) в конкретних наданих позивачем документах, а тому колегія суддів дійшла висновку про передчасність та помилковість витребування у позивача додаткових документів.

Водночас, на підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме:

- банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару;

- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- розрахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписки з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації прайс - листи виробника товару.

На вимогу митного органу позивачем було надано:

- податкова накладна №14 від 03.06.2014 року;

- податкова накладна №72 від 06.06.2014 року;

- податкова накладна №84 від 06.06.2014 року;

- платіжне доручення №1583 від 20.05.2014 року;

- лист компанії GLOBAL BIO - CHEM TEHNOLOGY GROUP COMPANY LIMITED стосовно структури компанії від 18.11.2013;

- переклад листа компанії GLOBAL BIO - CHEM TEHNOLOGY GROUP COMPANY LIMITED стосовно структури компанії від 18.11.2013;

- прайс-лист виробника товару від 17.03.2014;

Таким чином, доводи, викладені в графі 33 оскаржуваного рішення жодним чином не спростовують правильність визначення декларантом митної вартості товару за ціною договору, не ставлять під сумнів достовірність і точність відомостей про вартість товару, які містяться в передбачених законом і доданих до декларації для митного оформлення товару основних документах.

Враховуючи що позивач подав достатній та належний пакет документів для застосування основного методу визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а тому рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від №100250001/2014/000088/2 від 27.05.2014 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Водночас, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2014/00177 від 26.05.2014 також підлягає визнанню протиправною та скасуванню як така, що винесена на підставі рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправним та скасовано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, зокрема, є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України від про коригування митної вартості товарів №100250001/2014/000088/2 від 27.05.2014 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2014/00177 від 26.05.2014.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Акрілат-Хімконтракт" судові витрати у розмірі 1096,20 грн. (тисячу дев'яносто шість гривень 20 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В. Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Старова Н.Е.

Файдюк В.В.