Справа № 2а/0470/1386/11
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року м. Київ К/9991/57111/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Нечитайло О.М.
Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2011 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012 р.

у справі №2а/0470/1386/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз»

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» (далі-позивач) звернулося до суду з позовом до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі-відповідач) про скасування податкового повідомлення - рішення №/0 від 30.12.2010р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2011 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012 р., позовні вимоги задоволено повністю: скасовано податкове повідомлення - рішення №/0 від 30.12.2010р. про застосування до ВАТ «Криворіжгаз» штрафу у сумі 563505,40 грн., а також стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3,40 грн. судового збору.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач на адресу суду касаційної інстанції надіслав письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, за змістом яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Південною МДПІ проведено перевірку ВАТ «Криворіжгаз» з питання повноти своєчасності сплати до бюджету збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності за період жовтень - листопад 2008 р., про що складено акт від 22.12.2010р. № 383/153/03341397 (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено несвоєчасне перерахування позивачем збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності в сумі 1127010,62 грн., чим порушено пп.5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами» від 20.12.2000р. №2181.

На підставі Акту перевірки, 30.12.2010р. податковим органом прийнято повідомлення-рішення №/0 про застосування до ВАТ «Криворіжгаз» штрафу у розмірі 563 505,40 грн., що дорівнює 50% від суми несвоєчасно сплаченого податкового зобов'язання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що платіжними дорученнями позивач здійснив перерахування збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності до бюджету у загальній сумі 1127010,62 грн. згідно поданих податкових декларацій та договорів про розстрочення податкових зобов'язань із визначенням призначення платежу.

При цьому, перераховані позивачем кошти Південною МДПІ були спрямовані в рахунок погашення податкового боргу позивача зі збору у вигляді цільової надбавки діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який виник раніше, у зв'язку з чим у платника податку виникла затримка сплати поточного платежу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, та зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації.

Пунктом 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Утім, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу, передбаченого пп. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Разом з цим, за пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

При цьому, згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції, реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум в рахунок податкового боргу є неправомірним. Також вважає за необхідне зазначити, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України, належить виключно платнику податків, тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначення платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Враховуючи, що у податкового органу не було правових підстав направляти у рахунок погашення податкового боргу сплачені платником податків суми за інші періоди, ніж визначені таким платником, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій щодо скасування податкового повідомлення-рішення Південної міжрайонної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області за №/0 від 30.12.2010р. про застосування до ВАТ «Криворіжгаз» штрафу у розмірі 563 505,40 грн.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012р. у справі №2а/0470/1386/11 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М. Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.