Справа № 804/13153/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
при секретаріГамовій Л.І.
представника позивача - Мельник Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Домнасервіс» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийнято за результатами акту планової виїзної документальної перевірки. З висновками в акті позивач не погоджується, оскільки вважає безпідставними та необґрунтованими твердження відповідача щодо відсутності первинних документів, що підтверджують факт видачі векселів у рахунок погашення існуючої кредиторської заборгованості у розмірі 1 994 005 грн. та віднесення вказаної суми до складу доходів як безнадійної кредиторської заборгованості, так як під час перевірки позивачем були надані інспектору копії простих векселів на вказану суму, але з невідомих причин вони не були враховані при складанні акту перевірки. За таких обставин позивач вважає, що кредиторська заборгованість за вказаними векселями не є безнадійною. Також звертає увагу на те, що відповідач під час проведення перевірки не надав доказів щодо нереальності фінансово-господарських відносин позивача з контрагентами, зробивши такий висновок на підставі електронних баз податкової звітності та актів податкової перевірки діяльності контрагентів позивача.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Представник відповідача у судове засідання 19.02.2015 р. не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У попередньому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржувані рішення винесені у відповідності до вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково виходячи з наступного.
Згідно до висновків акту перевіркою встановлено порушення:
1) п. 135.5.4 ст. 135, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в результаті чого підприємством за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. занижено податок на прибуток на суму 2 428 700 грн., в тому числі: - 1 квартал 2012 р. - 657 грн.; - 2 квартал 2012 р. - 37 822 грн.; - 3 квартал 2012 р. - 12 048 грн.; - 4 квартал 2012 р. - 180 942 грн.; - 2013 р. - 2 197 231 грн.;
2) п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201 ПК України в результаті чого підприємством за період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р. занижено податок на додану вартість на суму 2 087 398 грн., у т.ч.: - квітень 2012 р. - 4 205 грн.; - травень 2012 р. - 35 872 грн.; - червень 2012 р. - 1 041 грн.; - вересень 2012 р. - 1 000 грн.; - жовтень 2012 р. - 10 186 грн.; - листопад 2012 р. - 90 077 грн.; - грудень 2012 р. - 54 032 грн.; - січень 2013 р. - 148 439 грн.; - лютий 2013 р. - 131 451 грн.; - березень 2013 р. - 94 496 грн.; -квітень 2013 р. - 254 810 грн.; - травень 2013 р. - 202 462 грн.; - червень 2013 р. - 210 001 грн.; - липень 2013 р. - 213 671 грн.; - серпень 2013 р. - 204 374 грн.; вересень 2013 р. - 206 179 грн.; - жовтень 2013 р. - 49 404 грн.; - листопад 2013 р. - 112 376 грн.; - грудень 2013 р. - 63 322 грн.
3) п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, абз. «а» п.п. 164.2. 14 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України в частині не нарахування. Неутримання та несплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходу, нарахованому фізичній особі ОСОБА_4 в розмірі 750 грн. в листопаді 2012 р.
4) п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України у результаті надання до інспекції податкового розрахунку за ф. 1ДФ за IV квартал 2012 р. не у повному обсязі, а саме: без відомостей про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку фізичної особи ОСОБА_4, а також про суми утриманого з них податку в листопаді 2012 р.
На підставі акту перевірки від 29.07.2014 р. Криворізькою південною ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 13.08.2014 року:
При розгляді спірних взаємовідносин суд керувався наступним.
Згідно зі ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Приписами п.п.14.1.11 п.14.1 cт. 14 ПК України встановлено, що безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: - а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; - б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; - в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією; - г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; - ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; - д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.
В силу п.44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно до ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст. 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст. 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі ст. 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.
Приписами п.135.1 cт. 135 ПК України зазначено - доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст. 137, на підставі документів, зазначених у п.135.2 цієї статті.
В силу вимог п.135.2 cт. 135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до п.п.135.5.4 п.п.135.5 cт. 135 ПК України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
Згідно з п.138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.
При цьому відповідно до п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Як зазначено в акті перевірки від 29.07.2014 р., ТОВ «Домнасервіс» в порушення п.п.135.5.4 ст. 135 ПК України за рахунок не включення до доходів сум безнадійної кредиторської заборгованості занижено доходи на суму 1 994 005 грн.
Згідно журналу-ордеру по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 01.07.2011 р. рахувалась кредиторська заборгованість по наступним підприємствам: ТОВ «Арма», ТОВ «Будмегаінвест», ПП «Будтехпром», ТОВ «Вест-Компані», ПП «Менеджментбудпром», ТОВ «Модуль Стандарт» на загальну суму 1 994 005 грн.
В ході перевірки встановлено, що на підприємстві відсутні первинні документи, що підтверджують факт видачі векселів у рахунок погашення існуючої кредиторської заборгованості. Операція закриття кредиторської заборгованості шляхом видачі векселів ТОВ «Домнасервіс» у бухгалтерському обліку відображено наступною кореспонденцією рахунків: Дт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» Кт 621 «Короткотермінові векселі видані у національній валюті».
ТОВ «Домнасервіс» в ході перевірки не надано копії векселів, які передані вищевказаним підприємствам, не надано акти приймання-передачі векселів в рахунок наявної кредиторської заборгованості, не надано інших документів, які б підтверджували факт наявності векселів та їх передачу, що не дає можливості підтвердити факт здійснення операції, відображеної в бухгалтерському обліку.
Суд зазначає, що згідно положень п.85.2, п.85.4, п.85.8 ст. 85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Посадова (службова) особа органу державної податкової служби, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
В силу п.44.6 ст. 44 ПК України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз.2 п.44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абз.2 і 4 п.44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Суд з урахуванням вимог п. 44.6 ст. 44 ПК України не приймає вказані документи, як належні докази, оскільки вони не були надані посадовим особам відповідача під час проведення перевірки ТОВ «Домнасервіс», а також не були додані після її закінчення до заперечень (вих. № 1551 від 04.08.2014 р.) на акт перевірки від 29.07.2014 р. до прийняття рішення за результатами цієї перевірки, а отже такі документи вважаються відсутніми у позивача на час складення податкової звітності.
Крім того, суд звертає увагу на те, що акти приймання-передачі векселів в рахунок наявної кредиторської заборгованості позивачем суду не надано, як і податковому органу під час перевірки, копії алонжу (зворотної сторони векселя), договорів поставки від 15.03.2010 р., від 18.02.2010 р., від 02.11.2009 р., від 23.04.2010 р., договорів підряду від 02.08.2010 р. та 06.08.2009 р. з ТОВ «Арма», ТОВ «Будмегаінвест», ПП «Будтехпром», ТОВ «Вест-Компані», ПП «Менеджментбудпром», ТОВ «Модуль Стандарт» було надано в ході судового розгляду справи на вимогу суду, що визиває сумніви щодо видачі вказаних векселів у рахунок погашення існуючої кредиторської заборгованості.
В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що працює головним бухгалтером ТОВ «Конкорд» та їй відомо, що підприємство на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів придбало векселі ТОВ «Домнасервіс», про що було складено акти приймання цінних паперів.
Суд критично відноситься до вказаних показів свідка, оскільки позивачем не було доведено факту розрахунків векселями по кредиторській заборгованості з ТОВ «Арма», ТОВ «Будмегаінвест», ПП «Будтехпром», ТОВ «Вест-Компані», ПП «Менеджментбудпром», ТОВ «Модуль Стандарт».
За таких обставин суд вважає кредиторську заборгованість ТОВ «Домнасервіс» у розмірі 1 994 005 грн. не погашеною та в зв'язку з тим, що вона не була включена підприємством до складу доходу як безнадійна кредиторська заборгованість, позивачем занижено доходи на суму 1 994 005 грн.
Також, як зазначено в акті перевірки від 29.07.2014 р., за період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р. ТОВ «Домнасервіс» задекларовано податок на прибуток у сумі 559 116 грн. та податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 21 846 320 грн. Проведеною перевіркою повноти визначення податку на прибуток та повноти визначення податкового кредиту за вказаний період встановлено заниження податку на прибуток на суму 2 428 700 грн. та завищення податкового кредиту - на суму 2 087 398 грн. Встановлено, що суб'єкт господарювання у вказаному періоді здійснював операції з придбання послуг субпідрядних будівельно-монтажних робіт, придбання будівельних матеріалів та металопродукції, придбання товарів, робіт (послуг) для забезпечення господарської діяльності підприємства по взаємовідносинах з підприємствами - контрагентами: ПП «Ларі-Інвест», ПП НВФ «Юнівер-Груп», ТОВ «НВП «МАК», ТОВ «ТПК Памір» та ТОВ «Мебельна компанія України». В акті перевірки відповідачем зазначено, що ТОВ «Домнасервіс» не підтверджено реальність господарських операцій з вказаними контрагентами.
Суд частково погоджується з вказаними висновками податкового органу з огляду на наступне.
Матеріалами справи та під час судового розгляду встановлено, що ТОВ «Домнасервіс» було укладено договори:
1. з ТОВ «НВП «МАК»:
- договір субпідряду № 09/04 від 09.04.2012 р. (т.3 а.с. 64-83) щодо виконання ТОВ «НВП «МАК» (субпідрядник) власними силами по завданню ТОВ «Домнасервіс» (генпідрядник) у періоді квітень-грудень 2012 р. робіт по відновленню вогнеупорної кладки камер коксування КБ-1 на території ПАТ «МК «Азовсталь» у кількості 40 шт. методом керамічної наплавки в об'ємі, затвердженому генпідрядником, проектно-кошторисною документацією; вартість робіт складає 702 720 грн. з ПДВ; договір діє до 31.12.2012 р.;
- договір підряду № 1 від 03.01.2013 р. (т.3 а.с. 114-130) щодо виконання ТОВ «НВП «МАК» (підрядник) власними та/або залученими силами по завданню ТОВ «Домнасервіс» (генпідрядник) робіт на території ПАТ «МК «Азовсталь» по технічному обслуговуванню, поточним, капітальним ремонтам обладнання, а також робіт по демонтажу, монтажу обладнання, передбачені графіком проведення ремонтів, договірними цінами та заявками генпідрядника; вартість робіт складає 4 200 000 грн. з ПДВ; договір діє до 31.12.2013 р.;
- договір № 121/ОГМ-ДМ від 22.03.2013 р. (т.2 а.с. 106-118) щодо виконання ТОВ «НВП «МАК» (підрядник) за дорученням ТОВ «Домнасервіс» (замовник) робіт по відновленню вогнеупорної кладки коксових батарей методом керамічної наплавки, підмазки сколів футеровки коксових камер на території ПАТ «Донецькокс»; сторони допускають при письмовому погодженні замовника, притягнення підрядником спеціалізованих підприємств (субпідрядників) для виконання окремих об'ємів робіт; вартість робіт складає 243 043 грн. з ПДВ; договір діє до 31.12.2013 р.;
- договір № 781-ДМ від 01.04.2013 р. (т.2 а.с. 211-223) щодо виконання ТОВ «НВП «МАК» (підрядник) робіт по поточному ремонту камер коксування КБ-2, 5, 6 на території ПАТ «Запоріжкокс» методом керамічної наплавки; сторони допускають при письмовому погодженні замовника, притягнення підрядником спеціалізованих підприємств (субпідрядників) для виконання окремих об'ємів робіт; вартість робіт складає 4 155 202,8 грн. з ПДВ; договір діє до 31.12.2013 р.;
- договір № 435/13М-ДМ від 20.05.2013 р. (т.2 а.с. 4- 13) щодо виконання ТОВ «НВП «МАК» (підрядник) за дорученням ТОВ «Домнасервіс» (замовник) робіт по технічному обслуговуванні (відновленню вогнеупорної кладки коксових батарей методом керамічної наплавки) КБ № 5- КБ № 9 на території ПАТ «Авдієвський коксохімічний завод»; сторони допускають при письмовому погодженні замовника, притягнення підрядником спеціалізованих підприємств (субпідрядників) для виконання окремих об'ємів робіт; вартість робіт визначається на підставі узгоджених кошторисів; договір діє до 31.12.2013 р.;
2. з ТОВ «ТПК «Памір»:
- договір субпідряду № 118/7/13 на капітальні ремонти від 03.07.2013 р. (т.1 а.с. 176-190) щодо виконання ТОВ «ТПК «Памір» (субпідрядник) на доручення ТОВ «Домнасервіс» (підрядник) робіт по капітальному ремонту залізобетонних конструкцій бункера М1, М2 ДФ-1 з заміною захисної футеровки в осях 7-16, рядах Б-Г згідно специфікації на території ПАТ «Північний ГКЗ»; вартість робіт складає 524 998,8 грн. з ПДВ; договір діє до 30.04.2014 р.;
- договір на капітальні ремонти № 151/10/13 від 03.10.2013 р. (т. 1 а.с. 151-155) щодо виконання ТОВ «ТПК «Памір» (субпідрядник) по дорученню ТОВ «Домнасервіс» (підрядник) робіт по капітальному ремонту технологічного обладнання згідно переліку на території ПАТ «Північний ГКЗ»; сторони допускають при письмовому погодженні підрядника, притягнення субпідрядником спеціалізованих підприємств для виконання окремих об'ємів робіт; роботи виконуються з матеріалів замовника та засобами субпідрядника; вартість робіт визначається специфікаціями та у загальній сумі становить 599 999,59 грн.; договір діє до 31.03.2014 р.;
3. з ТОВ «Мебельна компанія України»:
- на підставі усної домовленості 18.04.2012 р. придбано офісні меблі на загальну суму 27 727,2 грн., в т.ч. ПДВ 4 621,2 грн.;
4. з ПП «Ларі-Інвест»:
- договір № 25/03 від 25.03.2012 р. (т.5) щодо придбання спецвзуття на суму 8 456,11 грн., в т.ч. ПДВ 1 409,35 грн.;
5. з ПП НВФ «Юнівер-Груп»:
- договір № 92 А від 12.09.2012 р. щодо придбання технологічного обладнання - 10 шт. рукавів зарядної машини на суму 12 000 грн., в т.ч. ПДВ 2 000 грн.; поставка на умовах EXW - склад постачальника (Інкотермс 2000).
Відповідно до п.185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: - а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; - б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу; - в) ввезення товарів на митну територію України; - г) вивезення товарів за межі митної території України; - е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, як зазначено в п.198.1 ст. 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій з: - а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; - б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); - в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; - г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
В силу п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Приписами п.198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Суд зазначає, що процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1.Встановлення факту здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2.Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3.Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4.Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5.Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна правова позиція зазначена у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 1112/11/13-10 від 20.07.2010 р.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Приписами ст. 9 вказаного Закону України визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
На підтвердження реальності господарської діяльності позивачем надано первинні документи.
По взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «НВП «МАК» надано: рахунки-фактури, акти прийому виконаних робіт, виписки з відомостей ресурсів до актів виконаних робіт, акти на витрачені матеріали, договірні ціни, кошториси, відомості ресурсів до кошторису, розрахунок загальновиробничих витрат, податкові накладні (т.2 а.с. 14-102, 119-126, 142-162, 180-188, 224-250, т. 3 а.с. 1-63, 84-113, 131-250, т.4 а.с. 1-120, 143), договір № 435/13М від 20.05.2013 р. між ТОВ «Домнасервіс» (підрядник) та ПАТ «Авдієвський коксохімічний завод» (замовник) (т.1 а.с. 243-250, т. 2 а.с. 1-3), договір № 121/ОГМ від 22.03.2013 р. між ТОВ «Домнасервіс» (підрядник) та ПАТ «Донецьккокс» (замовник) (т.2 а.с. 127-139), договір № 781 від 01.04.2013 р. між ТОВ «Домнасервіс» (підрядник) та ПАТ «Запоріжкокс» (замовник) (т.2 а.с. 197-210).
Дослідивши вказані документи, суд зазначає, що за умовами укладених договорів з ТОВ «НВП «МАК» акти приймання виконаних робіт складаються за формою КБ-2В. Типова форма такого акту затверджена наказом Міністерства статистики України та Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 27.01.1997 р. № 26/5. В порушення вказаної типової форми надані позивачем акти приймання виконаних робіт не містять найменування будівництва та його адреси, не вказано замовника робіт. Таким чином, надані позивачем акти приймання виконаних робіт не відповідають затвердженій формі, а отже не мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку.
Разом з тим суд зазначає, що у преамбулах договору субпідряду № 09/04 від 09.04.2012 р., додаткових угод до нього, договору підряду № 1 від 03.01.2013 р. та договору купівлі-продажу перепусток на територію ПАТ «МК «Азовсталь» № 33/2/13 від 06.02.2013 р. зазначено, що ТОВ «НВП «МАК» укладає договір в особі генерального директора ОСОБА_6, а підписані ці договори генеральним директором підприємства ОСОБА_7, що визиває у суду сумніви щодо достовірності складання вказаних договорів.
По взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «ТПК Памір» позивачем надано: рахунки-фактури (т. 1 а.с. 156-162, 209, 211, 218, 228), акти прийому виконаних робіт (т.1 а.с. 162-167, 172-175, 209, 212-213, 228), відомість ресурсів до акту виконаних робіт (т.1 а.с. 222-224), податкові накладні (т.1 а.с. 168-171, 225-227, 242), договір підряду № 1153/19/7/13 від 17.07.2013 р. між ТОВ «Домнасервіс» (підрядник) та ПАТ «Північний горно - збагачувальний комбінат» (замовник) (т.1 а.с. 191-208), платіжне доручення (т.1 а.с. 241)
Суд не приймає, як належний доказ відомість ресурсів до акту виконаних робіт (т.1 а.с. 210), розрахунки загальновиробничих витрат (т.1 а.с. 214-215, 219-221), акт прийому виконаних підрядних робіт (т.1 а.с. 216-217), оскільки вони не мають належних ознак документу, а саме не містять підписів повноважних осіб та печаток підприємств.
Водночас суд критично відноситься до наданих позивачем листів на дозвіл входу робітників ТОВ «ТПК Памір» на територію ПАТ «Північний ГЗК» для виконання робіт (т.1 а.с. 229-236) та договору № 167/12/13 по наданню санітарно-побутових послуг від 01.09.2013 р. (т.1 а.с. 237-240), оскільки вони не містять доказів надання такого дозволу з боку ПАТ «Північний ГЗК», крім того договір по наданню санітарно-побутових послуг в корпусі ПАТ «Північний ГЗК» між ТОВ «Домнасервіс» та ТОВ «ТПК Памір» укладено 01.09.2013 р., тобто раніше, ніж укладено ними договір на капітальні ремонти № 151/10/13 від 03.10.2013 р.
На підставі зазначеного, а також з урахуванням того, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували дозвіл замовника на виконання субпідрядних робіт, а також, які б підтверджували перетин працівників, машин субпідрядника на контрольно-пропускних пунктах замовника, суд приходить до висновку про не підтвердження використання у господарській діяльності ТОВ «Домнасервіс» субпідрядних робіт ТОВ «НВП «МАК» та ТОВ «ТПК Памір», а тому вважає, що позивачем неправомірно віднесено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, витрати по взаємовідносинам з цими контрагентами.
На підтвердження реальності господарської діяльності позивачем на виконання бездоговірних відносин з контрагентом ТОВ «Мебельна компанія України» надано наступні документи: рахунки (т.1 а.с. 128, 129, 138, 141, 146), видаткові накладні (т.1 а.с. 135, 142, 150), податкові накладні (т.1 а.с. 133, 139, 145, 147), прибуткові ордери (т.1 а.с. 137, 149), акти про надання транспортних послуг (т.1 а.с. 130, 134, 144), товарно-транспортні накладні (т.1 а.с. 131, 136, 143), платіжні доручення (т.1 а.с. 132, 140, 148).
З наданих товарно-транспортних накладних встановлено, що пунктом навантаження офісних меблів є м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 35, тобто магазин «Кабінет» ТОВ «Мебельна компанія України», а пунктом розвантаження м. Дніпропетровск, пр. Кірова, 82 Г, замовником та вантажовідправником вказане ТОВ «Мебельна компанія України», вантажоодержувачем - ТОВ «Домнасервіс».
При цьому позивачем під кінець розгляду справи було надано суду договір суборенди № 1/8 від 18.04.2012 р. щодо прийняття ТОВ «Домнасервіс» у суборенду приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 82-Г та акт прийому-передачі до нього.
Суд не бере до уваги вказані документи, оскільки вони не були надані податковому органу в ході перевірки. З урахуванням вимог п. 44.6 ст. 44 ПК України суд вважає такі документи відсутніми у позивача на час складення податкової звітності.
Крім того, як зазначено в акті перевірки від 29.07.2014 р., відповідачем отримано від ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська акт перевірки ТОВ «Мебельна компанія України» № 943/04-61-22-3/30730755 від 18.11.2013 р., відповідно до якого в ході перевірки ТОВ «Мебельна компанія України» не підтверджено реальності здійснення операцій з контрагентами, а саме: не встановлено факту поставок товарів по ланцюгу постачальники - ТОВ «Мебельна компанія України» - контрагенти/покупці, та встановлено порушення ТОВ «Мебельна компанія України» ст. 185 ПК України в частині оподаткування податком на додану вартість безтоварних операцій по ланцюгу постачання товару, робіт/послуг з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями за період квітень 2012 р. та червень 2012 р.
За таких обставин суд вважає не підтвердженим факт придбання ТОВ «Домнасервіс» офісних меблів у ТОВ «Мебельна компанія України».
Таким чином суд приходить до висновку, що надані позивачем документи по контрагентам ТОВ «НВП «МАК», «ТПК Памір» та ТОВ «Мебельна компанія України» не відповідають фактичним обставинам та не мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку.
Суд вважає, що реальність господарської діяльності з вказаними контрагентами позивачем не підтверджено, а тому суд погоджується з висновками податкового органу про заниження ТОВ «Домнасервіс» податку на прибуток та завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «НВП «МАК», «ТПК Памір» та ТОВ «Мебельна компанія України».
Що стосується господарської діяльності з контрагентом ПП «Ларі-Інвест», то на підтвердження її реальності позивачем надано: рахунки (т.1 а.с. 115, 118, 119), податкові накладні (т.1 а.с. 117, 122), накладні (т.1 а.с. 116, 121), прибуткові ордера, платіжні доручення (т.1 а.с. 114, 120).
На підтвердження використання придбаного товару у власній господарській діяльності ТОВ «Домнасервіс» надано перелік професій і посад, яким безкоштовно видається спецодяг та спецвзуття, штатний розклад робочих ТОВ «Домнасервіс», списки робочих з підписами про отримання спецодягу та спецвзуття зі складу.
По контрагенту ПП НВФ «Юнівер-Груп» позивачем надано наступні первинні документи: специфікації, видаткова накладна (т.1 а.с. 123), податкова накладна (т.1 а.с. 127), рахунок - фактура (т.1 а.с. 126), платіжні доручення (т.1 а.с. 124-125).
При судовому розгляді справи встановлено, що придбане у ПП НВФ «Юнівер-Груп» обладнання було в подальшому ТОВ «Домнасервіс» реалізовано ПАТ «ЦГЗК», що підтверджується рахунком, видатковою накладною, дорученням ПАТ «ЦГЗК» на отримання обладнання, переліком цінностей, що належить отримати.
За таких обставин судом встановлено, що вказані господарські операції ТОВ «Домнасервіс» з ПП «Ларі-Інвест» та ПП НВФ «Юнівер-Груп» об'єктивно призвели до руху активів позивача та до зміни його майнового стану.
Відповідно до акту перевірки від 29.07.2014 р. податковим органом при проведенні перевірки зауважень та юридичних дефектів при складанні вказаних первинних документів по взаємовідносинах позивача з ПП «Ларі-Інвест» та ПП НВФ «Юнівер-Груп» виявлено не було, оскільки акт перевірки не містить відповідних висновків з цього приводу.
Проте, судом встановлено, що висновки про нереальність господарської діяльності з вказаними контрагентами податковим органом було зроблено без оцінки самої господарської діяльності між підприємствами, а лише з огляду на отриманий від Криворізької північної ОДПІ акт перевірки ПП «Ларі-Інвест» № 39/224/23937206 від 07.03.2013 р. та отриманий від ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська акт перевірки ПП НВФ «Юнівер-Груп» № 747/226/35341423 від 21.02.2013 р.
На рахунок вказаного, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
За приписами ст.ст. 46-49 ПК України ведення податкового обліку покладається на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Аналіз чинного законодавства України свідчить про те, що на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку з перевірки дотримання продавцем товару вимог цивільного, господарського, податкового та іншого законодавства. Чинне законодавство України не ставить в залежність право покупця на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб. Відсутність документального підтвердження сплати податку на додану вартість чи податку на прибуток продавцем товару, не впливає на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість, сплаченого при придбанні товару, оскільки законодавство України та приписи ПК України не становлять таке право покупця в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання продавцем товару своїх договірних (цивільно-правових) та податкових зобов'язань.
Суд звертає увагу, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України.
Вказана правова позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що ПП «Ларі-Інвест» та ПП НВФ «Юнівер-Груп» на час укладання та дії договорів з ТОВ «Домнасервіс» не були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, не мали право укладати угоди, виписувати та надавати податкові накладні, були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та не виконували свої зобов'язання за договорами з позивачем.
Таким чином, придбавши товари для використання у власній господарській діяльності, та сплативши їх вартість, у т.ч. ПДВ, позивач правомірно набув право на віднесення сплачених сум ПДВ до складу податкового кредиту підприємства та правильно врахував суми витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.
За змістом ч.ч.4, 5 ст. 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 1 ст. 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Домнасервіс» підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, підлягає стягненню з ТОВ «Домнасервіс» на користь Державного бюджету України судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 4 390 грн., а саме: 4 872 грн. - (487,2 грн. - (7 408 грн. х 4 872 грн. : 6 774 147 грн.).
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Домнасервіс» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домнасервіс» на користь Державного бюджету України судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 4 390 (чотири тисячі триста дев'яносто) грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2015 року.

Суддя О.С. Луніна