Справа № 826/20297/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2015 року № 826/20297/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів: Арсірія Р.О., Кузьменко В.А., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Державного агентства земельних ресурсів України

про скасування висновків державної експертизи № 805-14 від 20.06.2014 та

№ 804-14 від 20.06.2014 та зобов'язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного агентства земельних ресурсів України про скасування висновків державної експертизи № 805-14 від 20.06.2014 та № 804-14 від 20.06.2014 та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що об'єкти державної експертизи відповідають вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, але всупереч вимогам законодавства відповідачем було винесено висновки державної експертизи № 805-14 від 20.06.2014 та № 804-14 від 20.06.2014 про відмову в погодженні з порушенням вимог законодавства та упереджено.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує та зазначає, що у проекті землеустрою, що підлягав державній експертизі землевпорядної документації, висновок якої оскаржується, не містилось дозволу на розробку проекту землеустрою, наданого органом, визначеним ст. 122 Земельного кодексу України - Держземагентством (його територіальним органом). З огляду на вищевикладене, Держземагентство України не мало правових підстав для видачі позитивних висновків державної експертизи даної документації із землеустрою, та вказало на необхідність приведення її у відповідність до вимог чинного законодавства.

В судовому засідання представник відповідача заперечував проти позовних вимог в повному обсязі.

З урахуванням наведеного суд, відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши у судовому засіданні 28.01.2015 року представника позивача та відповідача ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 07.02.2012 р. було подано Голові Миргородської районної державної адміністрації Заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та передати в оренду земельні ділянки державної власності загальної площі 48 га для створення фермерського господарства, на території Комишнянської селищної ради Полтавської області за межами населених пунктів. Основним напрямками діяльності фермерського господарства буде вирощування сільськогосподарської продукції, а саме, зернових та технічних культур.

У відповідності до пункту 7 Розпорядження №142 від 19.07.2012 «Про продовження дії договору оренди та надання дозволів на розробку технічних документацій та проектів землеустрою» Голови районної ради державної адміністрації Полтавської області, надати дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок: для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 із земель державної власності з метою передачі в оренду в межах Комишнянської селищної ради загальною площею 47,0 га, в тому числі 21,3 га рілля, 19,0 га сіножатей, 6,7 га земель під господарськими будівлями і дворами із земель державної власності.

Державним підприємством «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 із земель державної власності з метою передачі в оренду на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області за №9-2928(1) від 22.11.2013 р. та за №9-2329 (1) від 22.11.2013 р.

20.06.2014 Державним агентством земельних ресурсів України за результатами державної експертизи землевпорядної документації було складено висновки за №804-14 та за №805-14, які і є предметом спору у даній справі, в яких зазначено, що проект землеустрою не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.

Позивач не погодився з вказаними висновками обов'язкових державних експертиз землевпорядних документацій та направив на адресу відповідача клопотання про спростування висновків державних експертиз.

09.12.2014 Листами за №31-28-0.23-14452/2-14 та за №31-28-0.23-14453/2-14 відповідач повідомив позивача, що Держземагенство України підстав для проведення повторної державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 із земель державної власності з метою передачі в оренду на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області не вбачає.

ОСОБА_1 вважає, що висновки державної експертизи за № 804-14 від 20.06.2014 та за № 805-14 від 20.06.2014 є незаконними та необґрунтованими та підлягають скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина 1 ст. 79 Земельного кодексу України).

У відповідності до частин четвертої, восьмою статті 122 Земельного кодексу України, Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Згідно частин другої та третьої статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту "в" частини першої статті 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форм власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Статтею 25 Закону України "Про землеустрій" визначені види документації із землеустрою, серед яких, зокрема, визначено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У відповідності до статті 50 того ж Закону передбачено, що Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Врахування державних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у виконанні заходів, передбачених загальнодержавними програмами щодо використання та охорони земель, схемами землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, проведення державної експертизи і здійснення державного контролю за використанням та охороною земель (ст. 58 Закону України "Про землеустрій").

У відповідності до пункту 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президент України, від 08.04.2011, № 445/2011, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Підпунктом 22 пункту 4 вищезазначеного Указу Президент України, Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань бере участь у погодженні документації із землеустрою, організовує та проводить в установленому законодавством порядку державну експертизу проектів землеустрою, документації з оцінки земель, а також матеріалів і документації державного земельного кадастру та надає за результатами її проведення відповідні висновки.

З аналізу вищезазначених норм законів та матеріалів справи суд приходить до висновку, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надається тим самим органом, до повноважень якого належить розпорядження землями тієї чи іншої категорії або форми власності, а саме, повинен бути наявний дозвіл Держземагентства України або територіального органу.

В свою чергу, стаття 1 Закону "Про державну експертизу землевпорядної документації" встановлено, що державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Статтею 33 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" передбачено, що проведення державної експертизи передбачає експертне дослідження, перевірку, аналіз і оцінку об'єкта державної експертизи та підготовку обґрунтованого та об'єктивного експертного висновку. Для проведення державної експертизи замовником подаються оригінали відповідної документації та матеріалів. Процедура проведення державної експертизи включає: перевірку наявності та повноти необхідних документів і матеріалів щодо об'єктів державної експертизи та їх реєстрацію (підготовча стадія); аналітичне опрацювання документів чи матеріалів щодо об'єктів державної експертизи, а в разі необхідності - проведення обстежень у натурі (на місцевості) та проведення на їх основі аналізу їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам (основна стадія); узагальнення окремих експертних досліджень, одержаної інформації, підготовку висновку державної експертизи та видачу його замовникам об'єктів державної експертизи (заключна стадія).

Згідно статті 35 Закону "Про державну експертизу землевпорядної документації", Результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок. Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією. Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється. У разі якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи. Об'єкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Негативна оцінка об'єкта державної експертизи повинна бути всебічно обґрунтована відповідно до вимог законодавства, встановлених стандартів, норм і правил. Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

З аналізу матеріалів справи, суд приходить до висновку, що відповідачем було правомірно відмовлено в наданні позитивного висновку державної експертизи, оскільки надана проектна документація не відповідала вимогам законодавства, а саме, відсутній дозвіл Держземагентства України або територіального органу на розроблення проектної документації землеустрою.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, виходячи з наявних матеріалів справи, обґрунтувань позовних вимог та документів, наданих на їх підтвердження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування висновків державної експертизи, а отже позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Держземагентство України провести державну експертизу землевпорядних документацій, а саме Проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 із земель державної власності (площею - 21,3 га та площею 15,1 га) з метою передачі в оренду на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, в порядку та у відповідності до вимог законодавства України, суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд також звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Держземагентство України, вчинені всі необхідні дії, які передбачені порядком, а зобов'язання відповідача провести державну експертизу землевпорядних документацій буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а тому судом проводитись не може, отже і в даній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко