Справа № 159/2972/14-а 2-а/159/129/14
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Справа № 5626/14/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.

судді Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2014року по справі № 159/2972/14-а 2-а/159/129/14 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області про стягнення та перерахунок соціальних виплат, -

В С Т А Н О В И В:

14.05.2014 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Ковель та Ковельському районі Волинської області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, як державному службовцю, в розмір 82 % з дня призначення пенсії (22.06.2009 року), з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.05.2014року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області за період з 22.06.2009 року по 13 листопада 2013 року залишено без розгляду.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2014 року адміністаритвний позов задоволено. Суд першої інстанції зобов'язав управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області провести перерахунок та виплату позивачу пенсії, як державному службовцю, з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальних допомоги, індексації заробітної плати та інших, фактично отриманих сум, як складових заробітної плати, з яких проводиться нарахування пенсії згідно норм чинного законодавства, починаючи з 14 листопада 2013 року, з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з даною постановою, апелянт управління Пенсійного фонду України в м.Ковель та Ковельському районі Волинської області подало апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2014року скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

На підставі п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 22.06.2009 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області і отримує пенсію за віком призначену відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу"

Згідно довідки Ковельського ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області від 29.04.2014 р. №38/05-22 про складові заробітної плати ( надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», до складових заробітної плати позивача з яких справлялись страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування входили інші виплати, що складались з: матеріальної допомоги на оздоровлення і індексації доходів.

Отже судом встановлено, що на момент виходу на пенсію позивача, до складових його заробітної плати, з яких справлялись страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування входили, у тому числі, і матеріальна допомога на оздоровлення і індексація доходів, які не були враховані відповідачем.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких, були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування, або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013р. в справі №21-125а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З врахуванням наведених вище обставин, а також наявності у позивача статусу інвалідом другої групи загального захворювання, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про правильність та обгрунтованість висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2014року по справі № 159/2972/14-а 2-а/159/129/14- без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Ліщинський А.М.