Справа № 819/1305/13-а
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р. Справа № 876/11056/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представника відповідача Васильчук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці Міндоходів на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - начальник Тернопільської митниці Міндоходів Харкавий Микола Олександрович, з участю прокурора Тернопільської області, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Тернопільської митниці (правонаступником якої є Тернопільська митниця Міндоходів), яким з врахуванням уточнення позовних вимог просила: визнати протиправними дії та бездіяльність Тернопільської митниці, її окремих службових осіб, в тому числі начальника Хмарова В.В., щодо невирішення з часу її звернення протягом грудня 2009 року - січня 2011 року питання про пільгове розмитнення автомобіля марки НUМMЕR НЗ, 2007 року виготовлення, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3, ненадання їй як громадянці іншої держави відповідних документів щодо пільгового розмитнення транспортного засобу; визнати неправомірною відмову начальника Тернопільської митниці Хмарова В.В., викладену в листі від 17.01.2011 року № 10/11-379-Р-1, якою їй відмовлено у наданні дозволу про звільнення від сплати податків при розмитненні зазначеного автомобіля, ввезеного 26.12.2010 року на територію України, який належав їй на праві приватної власності; визнати протиправними дії та бездіяльність Тернопільської митниці, її окремих службових осіб, в тому числі начальника Хмарова В.В., щодо невирішення в період з 01.11.2012 року до 10.04.2013 року питання про пільгове розмитнення належного їй зазначеного автомобіля, про що вказано у повідомленнях від 24.04.2013 року № 18.11-2105-Р-9 та від 24.04.2013 року № 18.11-2106-Р-9, якими безпідставно та необґрунтовано, без винесення у визначеному законом порядку відповідної постанови чи іншого рішення відмовлено у задоволенні її звернень; визнати неправомірною відмову начальника Тернопільської митниці Харкавого М.О. у наданні їй дозволу про звільнення від сплати податків при розмитненні зазначеного автомобіля; зобов'язати відповідача звільнити її від сплати податків при розмитненні вказаного автомобіля у зв'язку з її переселенням на постійне місце проживання в Україну та повернути їй безпідставно сплачені нею кошти в розмірі 208696,35 грн. згідно з банківською квитанцією від 20.01.2011 року № .

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року позов задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність Тернопільської митниці Міндоходів щодо невиконання свого конституційного обов'язку з гарантування прав та свобод ОСОБА_2 у формі надання їй вичерпної інформації щодо можливості скористатись правом на оформлення ввезеного транспортного засобу з отриманням пільг в оподаткуванні; зобов'язано Тернопільську митницю Міндоходів звільнити ОСОБА_2 від сплати податків при розмитненні автомобіля марки НUМMЕR НЗ, 2007 року виготовлення, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3 у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну та повернути їй безпідставно сплачені нею у відділенні № 0692 АТ «Райффайзен Банк Аваль» 208698,35 грн. (банківська квитанція від 20.01.2011 року № ); у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що оскільки ОСОБА_2 є власником автомобіля марки HUMMER H3 більше року, який зареєстрований за місцем її попереднього постійного проживання у Російській Федерації, то вона мала ввозити такий транспортний засіб в Україну із застосуванням пільги щодо сплати податків та інших платежів відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України». Однак позивач не змогла скористатись даною пільгою внаслідок протиправного невиконання посадовими і службовими особами Тернопільської митниці свого конституційного обов'язку надання їй вичерпної інформації щодо можливості скористатись правом на оформлення ввезеного транспортного засобу з отриманням пільг в оподаткуванні. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що інші позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки обраний судом спосіб позивача повність захищає її права та охоронювані законом інтереси.

Постанову в частині задоволення позовних вимог в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати і прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до норм податкового і митного законодавства право особи на застосування пільг з оподаткування, в тому числі під час митного оформлення ввезених на митну територію України транспортних засобів здійснюється за її безпосереднім бажанням шляхом внесення відповідних відомостей до вантажної митної декларації. Однак у спірному випадку митний брокер ФОП ОСОБА_6, яка під час розмитнення автомобіля марки НUМMЕR НЗ, 2007 року виготовлення, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2, діяла від імені та в інтересах позивача, у відповідній графі вантажної митної декларації не вказала про застосування пільг при обкладенні ввізним митом, акцизним збором і податком на додану вартість, а використала загальні правила адміністрування податків та інших платежів. Тому вимога позивача про повернення їй коштів, сплачених під час митного оформлення зазначеного автомобіля, є безпідставною і не підлягає задоволенню. Також, на думку відповідача, безпідставною є вимогам позивача про визнання протиправними дій Тернопільської митниці щодо ненадання їй вичерпної інформації щодо можливості скористатись правом на оформлення ввезеного транспортного засобу з отриманням пільг в оподаткуванні. На обґрунтування таких доводів відповідач зазначає, що на заяву ОСОБА_2 від 12.01.2011 року, в якій вона просила надати роз'яснення щодо режиму ввезення і оподаткування зазначеного автомобіля, позивачу було надано відповідь листом від 17.01.2011 року, який, на думку митного органу, не створює жодних правових наслідків для неї і цим листом позивачу не було відмовлено в митному оформленні товару, а лише надано роз'яснення про порядок митного оформлення транспортних засобів, ввезених громадянами на постійне проживання в України та про порядок подачі документів, що засвідчують відповідність транспортних засобів вимогам технічних регламентів до національних стандартів відповідно до митного законодавства.

Постанова в частині відмови у задоволенні позову не оскаржена і під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, не встановлено, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Дана справа вже розглядалась судами.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.05.2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2012 року постанову суду першої інстанції було скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено: визнано неправомірною відмову начальника Тернопільської митниці від 17.01.2011 року № 10/11-379-Р-1 у наданні дозволу ОСОБА_2 на звільнення від сплати податків при розмитненні автомобіля марки HUMMER H3 та зобов'язано Тернопільську митницю звільнити позивача від сплати податків при розмитненні даного автомобіля у зв'язку із переселенням на постійне місце проживання в Україну та повернути їй безпідставно сплачені нею кошти в сумі 208696,35 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2013 року рішення судів попередніх інстанцій були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У мотивувальній частині ухвали касаційний суд зазначив, що під час нового розгляду суду першої інстанції для правильного вирішення спору слід з урахуванням встановлених обставин вирішити питання можливості позивача скористатися правом на оформлення транспортного засобу з отриманням пільги в оподаткуванні, з одночасним вирішенням питання щодо дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень. Також суду слід провести обрахунок суми обов'язкових платежів, які повинен сплатити позивач або ж, які повинен повернути митний орган, у залежності від наявності чи відсутності у ОСОБА_2 права на пільгу в оподаткуванні.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи зазначені вище висновки і мотиви Вищого адміністративного суду України в контексті обставин даної справи колегія суддів зазначає наступне.

Як встановив суд та підтверджується матеріалами справи, 12.01.2011 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільської митниці із заявою щодо можливості митного оформлення із звільненням від оподаткування належного їй автомобіля марки HUMMER H3, 2007 року виготовлення, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, який був ввезений на митну територію України 26.12.2010 року.

Листом від 17.01.2011 року № 10/11-379-Р-1 Тернопільська митниця надала ОСОБА_2 роз'яснення, в якому зазначила, що право на ввезення громадянами транспортних засобів зі звільненням від оподаткування при переселенні на постійне місце проживання в Україну за умови наявності документів, визначених Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, можливе протягом року з дати видачі документа, що дає право на постійне місце проживання в Україні.

З врахуванням змісту даного роз'яснення 20.01.2011 року митний брокер ФОП ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 подала до Тернопільської митниці вантажну митну декларацію № 403000010/2011/000083, на підставі якої відповідачем було здійснено митне оформлення зазначеного автомобіля, та визначено суму митних платежів, що підлягають сплаті на загальну суму 208481,75 грн.

Цього ж дня позивач сплатила зазначену суму, що підтверджується банківською квитанцією відділення № 0692 АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 20.01.2011 року № .

Одночасно позивач подала до Тернопільської митниці заяву, у якій вказала про свою незгоду з роз'ясненнями, наданими в листі від 17.01.2011 року № 10/11-379-Р-1, зазначивши, що, на її думку, має право на пільгове розмитнення автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій (бездіяльності) Тернопільської митниці щодо ненадання їй вичерпної інформації про її право на митне оформлення ввезеного транспортного засобу, який перебуває у її власності, із застосуванням пільг в оподаткуванні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 30 Митного кодексу України (тут і далі Митний кодекс України 2002 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) митні органи зобов'язані інформувати заінтересованих осіб про митні правила, норми та умови переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Згідно з ст. 33 цього Кодексу за недостовірність наданої інформації з питань митної справи посадові особи митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій несуть відповідальність, передбачену законом.

Як зазначено вище, ОСОБА_2 зверталась до Тернопільської митниці із заявою про надання роз'яснень щодо можливості застосування пільгового режиму ввезення належного їй на праві приватної власності автомобіля марки HUMMER H3, 2007 року виготовлення, на територію України в зв'язку з переїздом на постійне місце проживання.

А листом від 17.01.2011 року відповідач роз'яснив позивачу, зокрема, що право на ввезення громадянами транспортних засобів зі звільненням від оподаткування при переселенні на постійне місце проживання в Україну можливе протягом року з дати видачі документа, що дає право на постійне місце проживання в Україні.

Враховуючи, що Тимчасове посвідчення на постійне проживання в Україні вона отримала 14.10.2009 року, а 24.11.2009 року була зареєстрована в м. Тернополі, дане роз'яснення відповідача ОСОБА_2 вважає фактичною відмовою у наданні їй митним органом дозволу на використання пільги в оподаткуванні під час розмитнення вказаного вище транспортного засобу, що, на думку позивача, спричинило для неї негативні наслідки, оскільки регламентовані чинним митним законодавством норми передбачали випадки отримання пільги в оподаткуванні при ввезенні транспортного засобу на територію України, проте скористатися ними вона не мала можливості.

Проаналізувавши зміст наведених вище заяви ОСОБА_2 і відповіді Тернопільської митниці, а також подальші дії сторін у справі, колегія суддів зазначає, що при переїзді на постійне місце проживання в Україну позивач як нерезидент на свій запит отримала від компетентного органу державної влади України відповідь на своє звернення, у якій їй надано тлумачення норм митного законодавства без пояснення причин відсутності у неї можливості скористатися пільговим митним режимом, в зв'язку з чим для завершення митного оформлення зазначеного автомобіля для можливості його використання на території України позивач сплатила всі обов'язкові платежі до бюджету, які сплачують за відсутності права особи на відповідні пільги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначений лист Тернопільської митниці від 17.01.2011 року № 10/11-379-Р-1 має роз'яснювальний (інформативний) характер, не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України і відповідно не створював жодних обов'язків для позивача.

Разом з тим з врахуванням вказівки Вищого адміністративного суду України колегія суддів вважає за необхідне надати правову оцінку діям (бездіяльності) посадових і службових осіб Тернопільської митниці при наданні ОСОБА_2 зазначеної вище відповіді та впливу таких дій на права та обов'язки позивача.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Також згідно з ч. 1 ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Проаналізувавши зміст наведених норм, колегія суддів вважає, що ними чітко визначено обов'язок держави в особі компетентних органів сприяти громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, у користуванні гарантованими їм правами та свободами для їх реалізації.

Зазначені норми слід розуміти так, що органи державної влади, їх посадові і службові особи зобов'язані належним чином виконувати свої обов'язки і вчиняти всі можливі дії, щоб максимально сприяти громадянам України, іноземцям та особам без громадянства у реальній та повній реалізації їх прав та інтересів і гарантуванні свобод, передбачених нормами законодавства.

Для цього органи державної влади зобов'язані брати активну, а не декларативну участь у сприянні зазначеним особам на повноцінне використання своїх права та свобод, що забезпечує чітке дотримання норм діючого законодавства та попереджає правопорушення.

Один з таких обов'язків органів державної влади, а саме митних органів, передбачений вказаною вище ст. 30 Митного кодексу України, якою зобов'язано митний орган інформувати заінтересованих осіб про митні правила, норми та умови переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

В контексті наведених вище норм і спірних правовідносин, поняття «інформувати» слід розуміти як один із способів забезпечення передбаченого Конституцією України гарантування права особи на отримання інформації, що передбачає не лише загальне тлумачення норм матеріального права, які регулюють, зокрема, митні правила, норми та умови переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, але і надання допомоги в їх практичному застосуванні.

В свою чергу недотримання таких принципів створює ситуацію, за якої суб'єкти правовідносин не можуть повноцінно та правильно скористатися належними їм правами та свободами, що тягне за собою негативні наслідки як для самого суб'єкта так і для держави у формі правопорушень.

В контексті спірних правовідносин колегія суддів вважає, що Тернопільська митниця була зобов'язана надати вичерпну інформацію на звернення ОСОБА_2 щодо поставлених нею запитань, зокрема, чітко зазначити чи мала вона, як особа, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, право скористатися пільгами при розмитненні власного транспортного засобу.

Зокрема, у випадку наявності у позивача такого права відповідач був зобов'язаний роз'яснити порядок його реалізації, а у випадку неможливості, на його думку, використання позивачем такої пільги в конкретному випадку пояснити причин цього з посиланням на відповідні норми законодавства.

Однак всупереч вимогам Конституції і законодавства України Тернопільська митниця не зробила цього, обмежившись лише викладенням і тлумаченням норм законодавства, внаслідок чого не виконала свого конституційного обов'язку з гарантування права та свобод осіб.

Доводи відповідача про те, що даний лист не має ознак акта індивідуальної дії, а викладена у ній консультація є оприлюдненням розуміння окремих положень податкового та митного законодавства контролюючим органом у межах їх компетенції, не спростовує висновку суду про протиправність його дій, що виразилась, як зазначено вище, у неналежному інформуванні (роз'ясненні) позивачу наявності чи відсутності його права на пільгове розмитнення власного транспортного засобу, ввезеного на територію України у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання.

Вирішуючи питання наявності чи відсутності у ОСОБА_2 права на пільгу в оподаткуванні під час митного оформлення ввезеного нею на територію України власного транспортного засобу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) дозволяється ввезення із звільненням від оподаткування у разі переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що він є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

Зазначений транспортний засіб підлягає постановці на тимчасовий облік в органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України на термін до одного року з оформленням документів на право тимчасової експлуатації з терміном дії на один рік без права відчуження або передачі у користування іншим особам.

Водночас відчуження цього транспортного засобу протягом зазначеного строку можливе лише за умови сплати належних податків та зборів, передбачених для ввезення транспортних засобів з метою вільного використання.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій Тимчасової посвідки на постійне проживання в України, виданої ОСОБА_2 ВГІРФО УМВС України в Тернопільскій області 14.10.2009 року без кінцевого терміну дії з відміткою про реєстрацію місця проживання в м. Тернополі, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на території Російської Федерації, згідно з яким автомобіль марки HUMMER H3, 2007 року виготовлення, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 був зареєстрований за ОСОБА_2 04.06.2008 року, вантажної митної декларації від 20.01.2011 року № 403000010/2011/000083, в якій зазначено код даного автомобіля 87032490, у ОСОБА_2 були наявні всі передбачені наведеною нормою підстави для ввезення зазначеного транспортного засобу із звільненням від оподаткування, а саме ОСОБА_2 переселилась на постійне місце проживання в Україну, була власником даного автомобіля і він був зареєстрований за нею за місцем попереднього постійного проживання більше року.

Крім того, відповідно до пп. 3.2.3 розділу III Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 року за № 1428/11708, (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) для вирішення питання надання пільг в оподаткуванні, передбачених ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», посадова особа митного органу, яка здійснює митне оформлення транспортного засобу, перевіряє в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби наявність даних про надання власникові цього транспортного засобу таких пільг при ввезенні ним для постійного користування інших транспортних засобів, що класифікуються в одній товарній позиції згідно з УКТЗЕД. У разі виявлення таких даних митне оформлення транспортних засобів, що класифікується в одній товарній позиції згідно з УКТЗЕД (2371а-14, 2371б-14, 2371в-14, 2371г-14 ) з раніше оформленим на цього громадянина транспортним засобом, здійснюється на загальних підставах.

На підставі аналізу наведених вище положень нормативно-правових актів колегія суддів дійшла висновку, що право особи, яка переселилася на постійне місце проживання в Україну, не обмежується строком перевезення у пільговому режимі автомобіля, власником якого вона є не менше року та який перебував на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше вказаного строку, а лише встановлює окремий порядок регулювання оформлення таких транспортних засобів.

Таку ж правову позицію зазначив Верховний Суд України в постанові від 18.11.2009 року у справі № 21-1677во09, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими і не бере до уваги доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 самостійно узгодила суму податкового зобов'язання з ввізного мита, податку на додану вартість, акцизного податку у поданій від її імені та в її інтересах митним брокером вантажній митній декларації від 20.01.2011 року № 403000010/2011/000083, за якою були здійснені всі митні процедури, передбачені Митним кодексом України та здійснено випуск автомобіля на митну територію України, оскільки дану декларацію і сплату визначених нею платежів позивач здійснила вимушено внаслідок протиправних дій посадових осіб Тернопільської митниці, про які зазначено вище, для здійснення митного оформлення транспортного засобу з метою його подальшого використання як власником на території України.

Крім того, як зазначено вище, одночасно з поданням декларації позивач подала до Тернопільської митниці заяву, у якій вказала про свою незгоду з роз'ясненнями, наданими в листі від 17.01.2011 року № 10/11-379-Р-1, зазначивши, що, на її думку, має право на пільгове розмитнення автомобіля і згодом звернулася до суду з даним позовом.

В свою чергу подання вантажної митної декларації із визначенням у ній сум митних і податкових платежів не позбавляє особу права звернутися до суду з позовом з приводу законності дій посадових осіб митного органу при здійсненні митного оформлення задекларованого товару, а також не позбавляє суд повноважень перевірити законність цих дій і прийняти відповідне рішення.

Також колегія суддів вважає, що посилання відповідача на неможливість вирішення питання пільгового режиму через неподання ОСОБА_2 разом із заявою від 12.01.2011 вантажної митної декларації є безпідставним, оскільки з обставин справи вбачається, що у день подання згаданої заяви, як і станом на дату надання митним органом відповіді на цю заяву - 17.01.2011 року, вона не була поінформована про те, що митне оформлення ввезеного на митну територію України транспортного засобу із звільненням від оподаткування ставиться у залежність від подання платником податків вантажної митної декларації, заповненої відповідно до документів, що підтверджують право на оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні. Вказаний висновок підтверджує факт звернення позивача до начальника Тернопільської митниці за відповідним роз'ясненням.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов'язання Тернопільської митниці звільнити ОСОБА_2 від сплати податків при розмитненні автомобіля марки НUМMЕR НЗ, 2007 року виготовлення, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3 у зв'язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну та повернути їй безпідставно сплачені кошти за розмитнення цього автомобіля в сумі 208698,35 грн.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року у справі № 819/1305/13-а за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - начальник Тернопільської митниці Міндоходів Харкавий Микола Олександрович, з участю прокурора Тернопільської області, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 16.03.2015 року