Справа № 760/18399/14-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РА ЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Солом'янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Грінченко Є.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Київської міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах позивача, в якому просить скасувати постанову Київської міжрегіональної митниці в справі про порушення митних правил №0262/10000/14 від 22 липня 2014 року, якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України), та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 44343,24 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою та вважаючи її незаконною, мотивує свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні тим, що оскаржувана постанова винесена неповноважною особою, отримана позивачем «у нечіткому вигляді», не скріплена печаткою та не містить підпису особи, яка її прийняла. З її тексту є незрозумілим, за яке саме порушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, представник позивача акцентував увагу суду на тому, що взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тому просить суд її скасувати (а.с.1-4)

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, надав письмові пояснення, також долучив копію постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2015 року, якою визнано протиправним та скасоване рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів №КТ-138-2014 від 14.04.2014 в частині зміни коду товару УКТ ЗЕД з на та просив врахувати її при постановленні рішення по даній справі (а.с.55-57, 74-76)

Представник відповідача під час розгляду справи проти позову заперечував, зазначав, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, стверджував, що позивач на час оформлення митної декларації достовірно знав про те, що той код УКТ ЗЕД, який він зазначає в митній декларації, не відповідає дійсному коду УКТ ЗЕД даного товару, що призвело до різниці між митними платежами, заявленими в митній декларації та платежами, які повинні сплачуватися. Проте, після ознайомлення із змістом вищезазначеної постановою Окружного адміністративного суду м. Києва поклався при вирішенні справи на розсуд суду (а.с.29-30)

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори і фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (в тому числі актів індивідуальної дії).

При цьому, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії стосовно конкретної особи вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання цієї особи (позивача по справі) або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача (ч.2 ст.19 КАС України)

Так, судовим розглядом встановлено і не заперечується сторонами, що 03.04.2014 на митному посту «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів директором ТОВ «Компанія «ВІННЕР ТУЛ» ОСОБА_4 було подану митну декларацію, якій присвоєно №100250001/2014/010171 (далі - Декларацію), з метою митного оформлення в режимі «імпорт» товарів, а саме культиваторів загальною вартістю згідно інвойсу 7625 Євро, в якій ОСОБА_4 в гр. 31 було заявлено, що товар №1 це «машини та обладнання для підготовки або оброблення ґрунту та догляду за ним… культиватори», відповідно в гр. 33 зазначений код товару згідно УКТ ЗЕД , ставка мита - 0%, а товар №2 - відповідно до Рішення про визначення коду товару Київської обласної митниці від 21.02.2013 року №КТ-133-2013 це «трактори, що керуються водієм, який іде поряд…», в гр. 33 код товару згідно УКТ ЗЕД , ставка мита - 10% (а.с.36-37)

Згідно ч.1 ст.69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Контроль за правильністю класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД, покладено на органи доходів і зборів (ч.2 ст.69 МК України)

Так, 04.04.2014 з метою перевірки класифікації згідно з УКТ ЗЕД заявленого товару посадовими особами митного поста «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, оскільки вищезазначені товари були, на думку відповідача, ідентичними, проте декларантом були при цьому заявлені різні коди УКТ ЗЕД із відмінною ставкою мита, направлено запит до управління митної вартості, класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД, з метою перевірки правильності класифікації товарів, заявлених в митній декларації позивачем.

14.04.2014 Київською міжрегіональною митницею винесено Рішення про визначення коду товару №КТ-138-2014, з якого вбачається, що вищезазначені товари є «тракторами, що керуються водієм, який іде поряд, мають одну ведучу вісь та призначені для роботи з взаємозамінними начіпними знаряддями» і мають класифікуватись за кодом УКТ ЗЕД зі ставкою мита 10% (а.с.39)

Таким чином, з урахуванням того, що різниця між митними платежами, зазначеними в митній декларації та платежами,які повинні сплачуватися за кодом УКТ ЗЕД за ставкою мита 10% склала 14781,08 грн., відповідач прийшов до висновку про те, що позивач умисно заявив в Декларації неправильний код УКТ ЗЕД з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів.

22.07.2014 в.о. заступника начальника Київської міжрегіональної митниці Дончук О.В. винесена постанова в справі про порушення митних правил №0262/10000/14 про визнання ОСОБА_4 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 44343,24 грн. (а.с.6-9)

При цьому, в самій постанові чітко передбачено, що складом інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення є заявлення ним неправильного коду УКТ ЗЕД з меншою ставкою мита, що спрямовано на ухилення від сплати митних платежів (а.с.8)

Як вбачається із змісту постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2015 року вищезазначене рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів №КТ-138-2014 від 14.04.2014 в частині зміни коду товару УКТ ЗЕД з на було визнано протиправним та скасовано, відтак доводи представника позивача знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Більше того, в підтвердження того, що дії позивача не були направлені на звільнення від сплати митних платежів під час заповнення Декларації свідчить і той факт, що він безпосередньо після отримання рішення про визначення коду товару №КТ-138-2014 звернувся до Київської торгово-промислової палати для отримання експертного висновку, в якому визначено, що зазначені культиватори відповідають коду УКТ ЗЕД у зв`язку з відсутністю у задекларованих культиваторах валу відбору потужностей та як зазначалося судом вище до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів України про визначення коду товару від 14.04.2014 року незаконним (а.с.12 - 17)

Відтак суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача про те, що на момент заповнення митної декларації №100250001/2014/010171 від 03.04.2014 ним як уповноваженою особою декларанта ТОВ «Компанія «ВІННЕР ТУЛ» були заявлені такі відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, які відповідали дійсності на момент її заповнення і у позивача був відсутнім такий обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення як умисел на звільнення від митних платежів.

Зазначення ж в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про те, що позивачем всупереч закону не було вжито заходів для отримання попереднього рішення про класифікацію товарів, суд також кваліфікує як таке, що не ґрунтується на положеннях діючого митного законодавства, оскільки попередні рішення згідно з УКТ ЗЕД не входять до переліку документів, що є обов`язковими для митного оформлення відповідно до розділу 2 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650.

Більше того, на час заявлення в митній декларації позивачем відомостей про код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначене рішення було відсутнє, відтак і були відсутні у позивача обов`язки відповідно до вимог ч.7 ст.69 МК України його застосовувати.

Частиною 6 статті 69 МК України імперативно встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно в разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Також нормою ч. 4 ст. 3 МК України передбачено, що у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Законодавством встановлено, що адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Дана норма кореспондується із нормами ст. 62 Конституції відповідно до ч. 3 якої обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України)

Так, відповідачем не були спростовані вищенаведені доводи позивача, більше того, за наслідками розгляду справи представник відповідача змінив свою позицію із безумовного заперечення проти позову на «розсуд суду», а за таких обставин, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з того, що висновки оскаржуваної постанови не відповідають нормам діючого законодавства, не забезпечені належними та допустимими доказами, які б давали підстави для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема, визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Відповідно до ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення. Підставами для скасування постанови про накладання адміністративного стягнення за порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законом обставини.

Таким чином, за вказаних обставин викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому оскаржувана постанова має бути скасована з закриттям провадження у справі про порушення митних правил за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним та оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 485, 529-531 МК України, ст.ст. 2, 7, 9, 11, 69-87, 158-163, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_4 до Київської міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил - задовольнити.

Постанову Київської міжрегіональної митниці в справі про порушення митних правил №0262/10000/14 від 22 липня 2014 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 44343,24 грн., - визнати незаконною та скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк