Справа № 815/1705/15
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1705/15
УХВАЛА

23 березня 2015 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., розглянувши матеріали адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_1 про визнання протиправними арешти на майно та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2015 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_1, у якому позивач просить:

1) визнати протиправними арешт на все майно постанова 30486377 від 19.12.2011 Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, арешт на все майно постанова ВП 30925933 від 27.01.2012 Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, арешт на все майно постанова ВП 32441787 від 03.05.2012 Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, арешт на все майно постанова 45287255 від 29.10.2014 Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, арешт на все майно постанова 42292292 від 09.06.2014 Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_1;

2) зобов'язати Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_1;

Розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», суд дійшов до наступного.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 26.08.2005 ОСОБА_1 (третя особа, позичальник) уклав з ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір №38-08 МК. В забезпеченні належного виконання зобов'язання за кредитним договором укладений Іпотечний договір №б/н від 26.08.2005. За умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту №38-08 МК від 26.08.2005 наступне нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_1. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.

12.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу №1 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору.

Позивач зазначив, що 10.03.2015 при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що на майно третьої особи, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором №б/н від 26.08.2005, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_1, накладені наступні арешти: арешт на все майно постанова 30486377 від 19.12.2011 1-й Київський ВДВС Одеського МУЮ, арешт на все майно постанова ВП30925933 від 27.01.2012 2-й Київський ВДВС Одеського МУЮ, арешт на все майно постанова ВП 32441787 від 03.05.2012 2-й Київський ВДВС Одеського МУЮ, арешт на все майно постанова 45287255 від 29.10.2014 2-й Київський ВДВС Одеського МУЮ, арешт на все майно постанова 42292292 від 09.06.2014 2-й Київський ВДВС Одеського МУЮ. Так позивач зазначає, що такі дії державного виконавця порушують його права, оскільки ТОВ «Кей-Колект» має переважне право на задоволення вимог за рахунок заставленого майна.

Як вбачається із даного позову, позивач просить звільнити майно з-під арешту у зв'язку з тим, що, як зазначає позивач, має пріоритетне (переважне) право на звернення стягнення на зазначене вище майно перед іншими особами, а тому арешт майна порушує інтереси позивача. Тобто, в даному випадку предметом позову є спір про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на майно, як заставодержателя, у відносинах з іншими кредиторами.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 1 ч. 2 цієї ж статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Частиною першою ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, бездіяльності державної виконавчої служби, передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушені їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

У той же час, відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таке ж право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про зняття арешту з майна передбачено ч. 2 ст. 114 та ст. 152 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування наведених вище положень законодавства викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.06.2014 у справах № К/9991/39524/12, № К/991/59047/12, а також від 21.05.2014 у справі № К/800/35345/13.

Таким чином, вимоги заставодержателя про зняття арешту із заставленого майна мають цивільно-правову природу і підлягають захисту у спосіб, визначений Цивільним процесуальним кодексом України для захисту майнових прав.

За таких обставин, даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відноситься до юрисдикції загальних судів і повинен розглядатися за правилами цивільно-процесуального судочинства, а тому товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» слід відмовити у відкритті провадження з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.109 КАС України.

Відповідно до ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 17, 107, 109, 158, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_1 про визнання протиправними арешти на майно та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу про право на звернення до суду в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.А. Радчук