Справа № 820/20467/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 р.Справа № 820/20467/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача Солдатенка А.М.,

представника позивача Ісаєва Д.М.,

представника відповідача Ковальчука Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015р. по справі № 820/20467/14

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (надалі за текстом - АК "Харківобленерго", позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (надалі за текстом - СДПІ ОВП у м. Харкові, відповідач), в якому просив суд скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 17.12.2014 року № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 17.12.2014 року № .

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме вимог п. п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач вважає, що позивачем не підтверджено суму податкового кредиту АК "Харківобленерго" з вартості понаднормативних технологічних витрат електроенергії та при здійсненні господарських відносин з підприємством-контрагентом ТОВ "ПСК Енергобуд", господарська діяльність якого по ланцюгу постачання не спрямована на настання правових наслідків.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що працівниками Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Межрегіонального ГУ Міндоходів була проведена документальна планова перевірка Акціонерної компанії "Харківобленерго", з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

За наслідками перевірки складено акт від 01.12.2014 року № 361/28-09-41-01-03/00131954, яким встановлено порушення позивачем :

- п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 11 091 918 грн., у тому числі за 2013 на суму 11 091 918 грн.

- п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 7 035 837грн., в тому числі по періодах: січень 2013 - 703141 грн., лютий 2013 - 6965 грн., березень 2013 - 2 007 397 грн., квітень 2013 - 11032 грн., травень 2013 - 2354 грн., за червень 2013 - 103181 грн., липень 2013 - 46055 грн., серпень 2013 - 76175 грн., вересень 2013 - 684287 грн., жовтень 2013 - 937252 грн., листопад 2013 - 232513 грн., за грудень 2013 - 2 225 485 грн.

- п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "ПСК Енергобуд" на суму 558 839 грн., у тому числі по періодах: березень 2013 року - на суму 225 000грн., червень 2013 року - на суму 96 831 грн., липень 2013 року - на суму 166756 грн., листопад 2013 року - на суму 29 587 грн., грудень 2013 року - на суму 40 665 грн.

За результатами розгляду Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Межрегіонального ГУ Міндоходів заперечень АК "Харківобленерго" від 05.12.2014 № 01-12/10568 на вказаний акт перевірки, що зазначені у листі від 12.12.2014 № 11486/10/28-09-41-01-09, висновки акту перевірки від 01.12.2014 № 361/28-09-41-01-03/00131954 в частині порушення АК "Харківобленерго" норм п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України переглянуті та скасовані, в іншій частині залишені незмінними.

На підставі вищезазначеного акту перевірки та прийнятого рішення за результатами розгляду заперечень від 05.12.2014 № 01-12/10568 керівником Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Межрегіонального ГУ Міндоходів 17 грудня 2014 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким Акціонерній компанії "Харківобленерго" () збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 9 493 345,50 гривень, в тому числі за основним платежем - 7 594 676 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 898 669 грн.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням від 17.12.2014 року № , позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконності та необґрунтованості вказаного рішення суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що однією з фактичних підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали відображені в акті перевірки від 01.12.2014 року № 361/28-09-41-01-03/00131954 висновки відповідача про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість АК "Харківобленерго" з вартості понаднормативних технологічних витрат електроенергії протягом 2013 року.

В основу для таких висновків покладено доводи контролюючого органу про наявність у позивача понаднормативних технологічних витрат електроенергії, які не компенсовані споживачами, у зв'язку з чим їх вартість не належить до господарської діяльності підприємства у розумінні податкового законодавства.

Між тим, колегія суддів вважає позицію відповідача щодо наявності у АК "Харківобленерго" понаднормативних витрат електроенергії необґрунтованою та недоведеною, з урахуванням наступного.

Колегією суддів встановлено, що основним видом діяльності АК "Харківобленерго" є передача, постачання та розподіл електричної енергії. Для здійснення такої діяльності компанія має відповідні Ліцензії на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами серії АВ № 399829 та постачання електричної енергії за регульованим тарифом серії АВ № 399830 на території Харківської області, а також відповідні матеріальні та трудові ресурси.

В процесі передачі, постачання та розподілу електричної енергії позивач використовує закуплену у ДП "Енергоринок" відповідно до договору від 30.04.2008 року № 4674/01/2/30/04 електричну енергію. При цьому частина такої електричної енергії при її передачі мережами втрачається, що пов'язано зі специфікою такого товару.

Досліджуючи питання правомірності формування позивачем податкового кредиту з придбання електричної енергії, а також доводи контролюючого органу про небаланс електричної енергії, колегія суддів виходить з того, що спеціальною формою, якою визначається інформація про небаланс електроенергії, згідно з Постановою НКРЕ "Про затвердження форм звітності НКРЕ у сферах електроенергетики та теплопостачання та інструкцій щодо їх заповнення" від 04.10.2012 №1257, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.10.2012 за № 1791/22103, є Форма 2-НКРЕ "Звітні дані про обсяги передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та нормативні технологічні витрати електроенергії".

Проте, при обґрунтуванні своїх висновків про наявність небалансу відповідачем в ході перевірки використано форму 1Б-ТВЕ. При цьому така форма звітності як 1Б-ТВЕ, не передбачена ні вказаною постановою НКРЕ, ні затвердженою нею інструкцією щодо заповнення форми звітності № 2-НКРЕ.

Як встановлено з акту перевірки, відповідач вибірково застосовував інформації з форм 1Б-ТВЕ, а саме - відповідач із вказаних форм про нетехнічні значення ТВЕ за різними класами напруги (всього - 6 класів) обирає тільки ті значення, за якими є позитивна різниця між нормативними (розрахунковими) значеннями та звітними ТВЕ. Також відповідачем порівнювались витрати за кожний місяць окремо протягом 2013 року. Між тим, вказане суперечить постанові НКРЕ від 04.10.2012 N 1257 та "Порядку формування роздрібного тарифу на електроенергію для споживачів (крім населення і населених пунктів) ліцензіатами з постачання електроенергії за регульованим тарифом", затвердженого постановою НКРЕ України від 22 січня 2001 р. № 47.

Колегія суддів зазначає, листом від 03.11.2014 № 03/32-6842 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України надано роз'яснення, що форма 1Б-ТВЕ є відомчою формою звітності, яка відображає технічний баланс електроенергії компанії, тому неможливо розглядати окремі класи напруги для оцінювання діяльності компанії. Кожний клас напруги у розрізі звітних та нормативних ТВЕ не може розглядатися окремо. Виникнення небалансу у рядку 11 форми 1-Б ТВЕ "Структура балансу електроенергії та технологічних витрат електроенергії на передачу по електричних мережах" (далі - форми 1-Б ТВЕ), які і використовував податковий орган із розбивкою на окремі класи для обґрунтування своїх висновків, за звітний період (місяць) на ступенях напруги та в цілому по ліцензіату (у разі наявності) є наслідком наявності метрологічних похибок, сезонної складової під час визначення під час визначення і віддачі електроенергії та інформаційних похибок під час обчислення НЗТВЕ. Тому значення рядка 11 форми 1-Б ТВЕ не відображає реальну різницю між звітними та нормативними технологічними витратами електроенергії по класах напруги. Враховуючи викладене, Міненерговугілля повідомляє, що діяльність компанії з передачі електроенергії споживачам, у т.ч. показники ТВЕ, слід розглядати за всіма класами напруги в цілому та виходячи з часового періоду - за рік.

В силу вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.5 п. 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 (із змінами і доповненнями) документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Між тим, форми звітності 1Б-ТВЕ "Структура балансу електроенергії та технологічних витрат електроенергії на передачу по електричних мережах" не є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV та "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, які відображають та підтверджують проведення будь-якої господарської операції.

Згідно з преамбулою наказу Міністра енергетики України від 14.10.1999 № 289, яким, і затверджена ця форма, зазначено, що її метою є впорядкування і вдосконалення системи збору, обробки та узагальнення техніко-економічної інформації, необхідної для аналізу і функціонування підприємств енергетичної галузі в ринкових умовах незалежно від форм власності.

Отже, форми 1Б-ТВЕ мають аналітично-технічний характер, та не є первинними документами бухгалтерського обліку, на підставі яких платником податків формуються дані податкового обліку .

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, що здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, норми податкового законодавства пов'язують виникнення права платника податку на податковий кредит з фактом придбання товару для подальшого використання у межах господарської діяльності платника податку, а також наявністю податкової накладної, та не пов'язують право на виникнення податкового кредиту із фактом отримання компенсації вартості поставлених в ході господарської діяльності товарів, робіт, послуг, так як ч.2 цього пункту прямо передбачає можливість віднесення до складу податкового кредиту вартості придбаних товарів не тільки до отримання компенсації їх вартості, але й до початку їх фактичного використання в оподатковуваних операціях.

Згідно з п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Колегією суддів встановлено, що позивач купував електроенергію для її постачання споживачам на території Харківської області.

Позивач протягом 2013 року складав і надавав ці форми до НКРЕ. Зі змісту цих форм вбачається, що небалансу (понадлімітних витрат), у позивача за кожний місяць 2013 p. та за 2013 р. в цілому не має, що підтверджується самими формами № 2-НКРК та листом НКРЕКП від 12.11.2014 на запити відповідача від 30.09.2014 № 9263/10/28-09-41-01-09 та від 03.10.2014 № 9370/10/28-09-41-01-09, в якому стверджується, що по АК "Харківобленерго" у кожному місяці 2013 року, а також у цілому за 2013 рік величина загального обсягу звітних (фактичних) витрат електроенергії булла нижча, ніж відповідна величина нормативних технологічних витрат електроенергії.

Доводи контролюючого органу про непов'язаність вартості електричної енергії з господарською діяльності підприємства є також безпідставними, оскільки зазначаючи про відсутність компенсації вартості електричної енергії, використаної на понаднормативні технологічні витрати, контролюючий орган в акті перевірки не зробив жодного зауваження щодо віднесення повної вартості придбаної позивачем електроенергії до складу витрат для цілей нарахування податку на прибуток підприємств.

Разом з тим, відповідно до розділу 3.1.2 "Витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування" акта зазначено, що перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року не встановлено їх завищення або заниження.

Не виявлені податковим органом і порушення щодо безпідставного віднесення небалансу до витрат при оподаткуванні з податку па прибуток згідно з розділом 3.1.4 "Висновок щодо повноти декларування і своєчасності сплати податку на прибуток" акта перевірки.

Згідно з п. 14.1.27 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних, для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім, змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до п.п. 138.8.4, п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України платники податків - ліцензіати з передачі та/або постачання електричної та/або теплової енергії у звітному податковому періоді до собівартості реалізації електричної та/або теплової енергії, надання послуг з передачі та/або постачання електричної та/або теплової енергії також включають фактично понесені в такому звітному періоді витрати з придбання електричної та/або теплової енергії.

Згідно з п. 140.3 ст. 140 Податкового кодексу України до витрат не включається сума фактичних втрат товарів, крім втрат у межах норм природного убутку чи технічних (виробничих) втрат та витрат із розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, що не перевищують розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, або іншим органом, визначеним законодавством України.

Правила цього пункту не застосовуються до електричної та/або теплової енергії при визначенні витрат платників податків, пов'язаних із передачею та/або постачанням електричної та/або теплової енергії.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про наявність права позивача як платника податку - ліцензіата з передачі та/або постачання електричної енергії на віднесення всіх фактично понесених в звітному періоді витрат з придбання електричної енергії до складу витрат, а також про використання придбаної електричної енергії у господарській діяльності позивача.

Інших доводів щодо наявності у позивача необґрунтованих понаднормативних витрат електричної енергії за перевірений період, контролюючим органом не наведено, доказів до суду не надано.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у позивача небалансу електричної енергії та наявності права на податковий кредит за господарськими операціями з придбання електричної енергії у ДП «Енергоринок» протягом 2013 року.

Колегією суддів встановлено, що наступною підставою для донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість, стали висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту при здійсненні господарських відносин з підприємством-контрагентом ТОВ "ПСК Енергобуд.

Так, в акті перевірки відповідач посилається на наявність податкової інформації у вигляді акту про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента ТОВ "ПСК Енергобуд по ланцюгу постачання - ТОВ "Гефест Альянс".

Колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є визначальною для встановлення податкових зобов'язань та виникнення права на податковий кредит та витрати; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та витрати.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, що здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, норми податкового законодавства пов'язують виникнення права платника податку на податковий кредит з наявністю податкової накладної. Однак, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальниками податкових накладних, не є безумовною підставою для обрахування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат виникає у разі реального здійснення операцій, підтверджених первинними документами, складеними відповідно до вимог чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що між АК "Харківобленерго" та ТОВ "ПСК Енергобуд" було укладено договори підряду від 12.03.2013 р. №1/12/03 та від 11.03.2013 № 26/11/03, за умовами яких ТОВ "ПСК Енергобуд" (Підрядник) для позивача (Замовника) виконав роботи з реконструкції ВЛ 110 кВ "Залютино - т. Каз. Лопань" та технічному переоснащенню кабельних ліній КЛ 6 кВ ПС "ІПЗ" до РП6 (шляхом модернізації).

Виконання умов правочину за договором підряду від 12.03.2013 № 1/12/03 підтверджується наступними первинними документами: актами виконаних робіт за формою № КБ 2в, довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ 3, податковими накладними, виписаними ТОВ "ПСК Енергобуд". Оплата робіт за договором в сумі 3 733 082,40 грн. підтверджується даними "Книги расхода".

Поставка обладнання для виконання робіт підтверджується наявністю видаткової накладної № РН-0000017 від 28.10.2013 на суму 355 000 грн. (з ПДВ), а також службової записки щодо поставки обладнання у м. Ізюм.

Виконання умов правочину за договором підряду від 11.03.2013 №26/11/03 підтверджується актами виконаних робіт за формою № КБ 2в, довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ 3, податковими накладними, виписаними ТОВ "ПСК Енергобуд". Оплата робіт за договором в сумі 4 340 224,80 грн. підтверджується даними "Книги расхода".

Для визначення суб'єктів господарювання, які мали здійснювати роботи, на виконання вимог Законів України "Про здійснення державних закупівель" та "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності", позивачем були проведені відкриті торги на закупівлю цих робіт. Оцінка пропозицій конкурсних торгів здійснювалась на основі єдиного критерію - ціна пропозиції. В результаті оцінки пропозицій конкурсних торгів найбільш економічно вигідними пропозиціями по обом закупівлям було визнано пропозиції ТОВ "ПСК Енергобуд".

Також, з метою доведення факту виконання робіт за вказаними договорами підряду, позивачем надано до суду докази проведення інвентаризації виконаних робіт на об'єктах основних фондів, що підтверджується протоколом наради комісії до інвентаризації згідно з наказом від 27 листопада 2014 р. №691 ос (робочої комісії) від 01.12.2014р.; інвентаризаційним описом №1 основних засобів; інвентаризаційним описом №б/н основних засобів; протоколом наради комісії до інвентаризації (центральної комісії) від 03.12.2014р.

Вказані протоколи та описи були складені підставі наказу від 27.11.2014 №691ос "Про проведення інвентаризації виконаних робіт", а також розпоряджень від 28.11.2014 №278 та від 27.11.2014 №75 позивача із залученням депутатів органів місцевого самоврядування. Для спостереження за процесом інвентаризації листом № 04-12/10221 від 28.11.2014 р. було запрошено представників СДПІ ОВП у місті Харкові МГУМД, однак представники податкового органу на проведення інвентаризації не з'явилися.

Колегією суддів встановлено, що на час видачі податкових накладних контрагент позивача ТОВ "ПСК Енергобуд" був зареєстрований в установленому законом порядку, знаходився на обліку в податковому органі, мав статус платника ПДВ, свідоцтво платника ПДВ не було анульовано на момент укладання та виконання договорів, докази що спростовують ці обставини відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано до суду доказів фактичної відсутності операцій по придбанню підрядних робіт у зазначеного контрагента протягом перевіреного періоду.

Отже, з наданих позивачем первинних документів вбачається, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів підряду та видам господарської діяльності, свідчить про наявність господарської мети при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України, тобто підстави вважати зазначені податкові документи недійсними відсутні.

Отже, формування податкового кредиту обумовлено придбанням послуг з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право позивача на отримання податкового кредиту за перевірений період підтверджене належними доказами, а тому висновок відповідача про порушення позивачем вимог п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ "ПСК Енергобуд" є необґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності формування податкового кредиту позивача, враховуючи наявність акту про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ПСК Енергобуд" з його контрагентом ТОВ "Гефест альянс", з огляду на наступне.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою вважати неправомірним формування податкового кредиту позивачем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, сама по собі несплата податку контрагентів позивача або інші недоліки господарської діяльності контрагентів позивача при фактичному здійсненні господарських операцій не впливає на податковий кредит позивача.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Отже, керуючись приписами наведених норм процесуального закону, оцінивши надані позивачем до матеріалів справи докази, а також враховуючи, що в наданих позивачем до суду документах наявні необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відсутність яких спричиняє втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, колегія суддів зазначає, що підприємством АК "Харківобленерго" доведено правомірність формування податкового кредиту перевіреного періоду в результаті фінансово-господарських відносин з ДП "Енергоринок" щодо придбання електричної енергії та з ТОВ "ПСК Енергобуд" щодо придбання підрядних робіт.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2015р. по справі № 820/20467/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.03.2015 р.