Справа № 826/899/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 березня 2015 року № 826/899/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до другого Малиновського відділу державної служби Одеського міського управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в частині,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до другого Малиновського відділу державної служби Одеського міського управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в частині, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що існування арешту унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що, в свою чергу, порушує права та інтереси банку.

В позовній заяві позивач просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Зуєва Г.О. про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2011 в частині накладення арешту (реєстраційний номер обтяження №10737801) на все належне товариству з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт» (м. Одеса, вул. Жуковського, 47, ідентифікаційний код юридичної особи: 33933008) нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмових заперечень на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2015 р. щодо суті заявлених позовних вимог не надав.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

17 травня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є позивач, та товариством з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт» укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 660/007-516.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23 травня 2007 року між позивачем, як іпотекодержателем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт», як іпотекодавцем, укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за № 89, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором земельну ділянку, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № 915253, виданого 18 вересня 2006 року Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради, зареєстрованого 18 вересня 2006 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 37.

У зв'язку з неналежним виконанням товариством з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт» прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся за захистом своїх прав до Господарського суду Одеської області з позовом, за наслідками розгляду якого, рішенням Господарського суду Одеської області від 15 вересня 2014 року у справі № 916/2909/14, яке набрало законної сили 06 жовтня 2014 року, звернено стягнення в рахунок часткового погашення заборгованості товариством з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт» перед позивачем за кредитним договором на належний останньому на праві приватної власності предмет іпотеки - земельну ділянку, а також визнано право власності позивача на земельну ділянку.

Як зазначив позивач, під час вчинення дій щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку йому стало відомо, що передана позивачу в іпотеку земельна ділянка знаходиться під арештом, який накладено оскаржуваною постановою.

Позивач звернувся до відповідача із запитом щодо надання інформації, у відповідь на який листом від 23.12.2014 р. №В-3/36186//0742 позивача повідомлено про те, що на виконанні у відповідача відсутнє виконавче провадження, у якому боржником є товариство з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт».

Враховуючи викладене, 15.01.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про зняття арешту з нерухомого майна, а саме земельної ділянки, однак станом на момент розгляду та вирішення даної справи будь-якої відповіді на дану вимогу відповідачем не надано.

Позивач, вважаючи існування арешту порушенням його прав та законних інтересів, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1, ч. ч. 1, 2, 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 1, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно з пп. 5.3.1 п. 5.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеною у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

Як вбачається з відповіді на запит №В-3/36186//0742, станом на 23.12.2014 року виконавчі провадження, боржником у яких виступає ТОВ «Французький бульвар-Еліт», на виконанні у відділі другого Малиновського відділу державного виконавчої служби ГУЮ в Одеській області не перебувають.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Тобто, як вбачається з викладених норм, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, повинен бути знятий.

Водночас, як вбачається з наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2011 року (В-3/119) другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ на все нерухоме майно ТОВ «Французький бульвар-Еліт» накладено арешт.

Таким чином, враховуючи відповідь відповідача про те, що на його виконанні не перебуває виконавче провадження, у якому боржником є ТОВ «Французький бульвар-Еліт», суд приходить до висновку, що існування арешту на все нерухоме майно останнього, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2011 року, є порушенням прав та законних інтересів позивача, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст.94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Зуєва Г.О. про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2011 в частині накладення арешту (реєстраційний номер обтяження №10737801) на все належне товариству з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт» (м. Одеса, вул. Жуковського, 47, ) нерухоме майно.

Судові витрати в сумі 73,08 грн. присудити на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов