Справа № 667/7639/14-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 667/7639/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Скорик С.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (далі Управління ПФУ в м. Херсоні), в якому просила визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо відмови у виплаті пенсії за віком, зобов'язати Управління ПФУ в м. Херсоні нарахувати та поновити пенсію за віком з дати припинення, а також зробити перерахунок пенсії за віком відповідно до чинного законодавства.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, виплату якої було припинено відповідачем після виїзду її на постійне місце перебування до Ізраїлю. 13 серпня 2014 року представник ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в м. Херсоні із заявою про поновлення виплати пенсії. Листом Управління ПФУ в м. Херсоні від 01 вересня 2014 року за № 148/Ш-1 в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 відмовлено. На думку позивача, бездіяльність пенсійного органу щодо відмови у виплаті пенсії за віком є протиправною.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління ПФУ в м. Херсоні у виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов'язано відповідача поновити та нарахувати пенсію за віком ОСОБА_1 починаючи з 13 серпня 2014 року.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме п. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не обґрунтовано зобов'язано відповідача поновити та нарахувати пенсію ОСОБА_1 саме з 13 серпня 2014 року, оскільки позивач має право на нарахування повної суми не отриманої пенсії. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В. о. начальника Управління ПФУ в м. Херсоні в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії. Так, судом не прийнято до уваги, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Крім того, пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами, проте двосторонніх угод між Україною та Ізраїлем щодо соціального забезпечення громадян іншої країни не укладено. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком. Після виїзду позивача на постійне місце перебування до Ізраїлю виплату пенсії було припинено відповідачем.

13 серпня 2014 року представник ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в м. Херсоні із заявою про поновлення виплати пенсії.

Листом Управління ПФУ в м. Херсоні від 01 вересня 2014 року за № 148/Ш-1 в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, ОСОБА_1 має такі ж самі конституційні права, зокрема, право на пенсійне забезпечення, як й інші громадяни України.

Так, відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

На підставі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 названого Закону передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Як встановлено матеріалами справи, до 05 липня 2012 року позивач отримувала пенсію за віком, а після виїзду на постійне проживання до Ізраїлю виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено відповідачем.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року за № 25-рп/2009 визнано неконституційними положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому у мотивувальній частині названого Рішення Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, у зв'язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, ОСОБА_1, як громадянка України, проживаючи в Ізраїлі, має право на отримання пенсії за віком, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846).

Згідно п. 1.1 названого Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

На підставі п. 1.7 Порядку днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого в ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд приходить до висновку, що неможливість для пенсіонера з'явитися особисто для подачі заяви про відновлення виплати пенсії, не повинно сприйматися пенсійним органом як неналежне звернення позивача до відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Як встановлено матеріалами справи, представником ОСОБА_1 на адресу пенсійного органу було надіслано поштою заяву про поновлення виплати пенсії позивачу від 13 серпня 2014 року, до якої надано ксерокопії закордонного паспорта позивача, картки платника податків ОСОБА_1, довіреності на право представнику представляти інтереси позивача в управліннях Пенсійного фонду України, вчиняти всі необхідні дії для призначення, поновлення, нарахування, перерахунку та виплати, а також одержання належної їй пенсії, а також інших документів, що посвідчують особу представника.

За таких обставин, відмова відповідача поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком порушує її право на забезпечення у старості, право на соціальний захист, яке підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що позивачу має бути виплачена пенсія за минулий час без обмеження будь-яким строком згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За змістом наведеної норми Закону необхідною умовою застосування цієї норми є нарахування пенсії за минулий період у конкретному розмірі пенсійним органом, проте неотримання нарахованих сум пенсії позивачем з вини відповідача.

Як встановлено матеріалами справи, позивач отримувала пенсію за віком до 05 липня 2012 року, а після виїзду на постійне проживання до Ізраїлю виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено відповідачем. При цьому пенсія ОСОБА_1 не нараховувалась пенсійним органом.

За таких обставин, наведені вище положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні залишити без задоволення, а постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: