Справа № 552/7719/14-а
Суддя: Турченко Т. В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7719/14-а
Провадження № 2-а/552/4/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2015 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради про визнання протиправним та про скасування рішення та зобов»язання надати дозвіл на відчуження частини будинку, -

В С Т А Н О В И В :

04 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради про визнання протиправним та про скасування рішення та зобов»язання надати дозвіл на відчуження частини будинку, мотивуючи свій позов тим, що виконавчим комітетом Київської районної в місті Полтаві ради 11.11.2014 року було винесено рішення №293 про відмову Київському відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в укладанні договору купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_2, у зв»язку з тим, що у вказаному будинку зареєстровані малолітні: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дане рішення відповідача було ухвалено після скасування 05 серпня 2014 року Харківським апеляційним адміністративним судом попереднього рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на укладання відповідного договору купівлі-продажу домоволодіння. Харківським апеляційним адміністративним судом було ухвалено постанову, якою рішення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради від 26.11.2013 року №333 скасовано та зобов»язано повторно розглянути звернення начальника Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції щодо надання дозволу на реалізацію квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_2. Вважає, що дане рішення не відповідає чинному законодавству України, не ґрунтується на діючих нормах закону та грубо порушує її права стягувача. В оскаржуваному рішенні відповідач знову посилається на те, що надання дозволу на відчуження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 буде обмеженням житлових прав та інтересів малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки згідно довідки №2411 від 14.03.2012 року, яка видана ПП ПБТІ «Інвентаризатор», за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3. Отже, право малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зберігається та не порушується. В оскаржуваному рішенні відповідач посилається, як на підставу відмови у задоволенні подання державного виконавця на ст.ст.17, 18 Закону України «Про охорону дитинства». Однак, стаття 17 Закону України «Про охорону дитинства» дані правовідносини регулює частково, оскільки ні вона, ні ОСОБА_2 не перебувають у родинних відносинах з малолітньою ОСОБА_3 та не є її опікунами. Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти - члени сім»ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Оскільки малолітня ОСОБА_3 не являється донькою ОСОБА_2, який є власником будинку, то права користування на рівні з наймачем чи власником будинку вона не набула. Вважає, що дана стаття не може бути покладена в основу відмови у задоволенні подання про надання згоди на відчуження частки у праві власності на майно. Зміст статті 177 СК України, на який посилається в оскаржуваному рішенні відповідач регулює правовідносини між батьками та дітьми щодо майна дітей, яке їм належить. У зв»язку з цим при вирішенні даного питання не може регулювати правовідносин між малолітньою, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який не являється її батьком. Крім того, відповідач відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця помилково зробив висновок про можливе зменшення або обмеження прав та інтересів малолітньої ОСОБА_3 при відчуженні частини будинку, яка належить боржнику ОСОБА_2, адже реєстрація дитини за вказаною адресою у такому випадку не скасовується, право користування житлом зберігається та є обов»язковим для нового власника жилого будинку. Вважає, що рішення №293 від 11.11.2014 року є абсолютно не мотивованим, наявні лише посилання на норми права, які, як виявляється, при даних правовідносинах не можуть бути застосовані. Вважає, що подання державного виконавця розглядалося формально та не вивчалося по суті, що призвело до постановлення незаконного рішення, яким порушено її права. Просила суд визнати рішення №293 від 11.11.2014 року виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради «Про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти» в частині відмови Київському відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції укласти договір купівлі-продажу частини будинку по АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та де зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправним та скасувати. Зобов»язати виконавчий комітет Київської районної в місті Полтаві ради надати дозвіл на укладення Київським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції договору купівлі-продажу 5/14 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради Пеляк В.В. з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, але надав суду клопотання, в якому просив слухати справу у його відсутності.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради Пеляка В.В., допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили факт проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Полтави з 17 листопада 2011 року знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості по аліментам.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 20.03.2012 року (а.с.6-7) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 розмір неустойки в сумі 235 796 грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На виконання вищевказаного рішення, Київським районним судом м.Полтави 23 червня 2012 року було видано виконавчий лист №2/1609/321/12.

Головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Міняйло О.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2012 року (а.с.9) та надано ОСОБА_2 строк самостійно виконати рішення Київського районного суду м.Полтави від 20.03.2012 року та сплатити розмір неустойки в сумі 235 796 грн. 60 коп. до 19.06.2012 року з моменту отримання постанови.

В судовому засіданні встановлено, що заочне рішення Київського районного суду м.Полтави від 20.03.2012 року до цього часу не виконано.

В процесі виконання заочного рішення Київського районного суду м Полтави від 20.03.2012 року, головним державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ Міняйло О.Г. було зроблено запит до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» з приводу наявності у ОСОБА_2 власності.

Згідно листа ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 14.03.2012 року за №2411 (а.с13) встановлено, що за даними реєстрових книг Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 в спільній сумісній власності; 5/14 житлового будинку (доля змінена в бюро не перереєстровано) АДРЕСА_1.

В зв»язку з цим в жовтні 2014 року начальник Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції звернувся з поданням до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради щодо надання згоди на укладання договору купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради від 11.11.2014 року №293 «Про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти» (а.с.26) пунктом 2 відмовлено Київському відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції укласти договір продажу частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (належить ОСОБА_2), де зареєстровані та мають право користування малолітні: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв»язку зі зміною обставин, оскільки ОСОБА_2 встановив батьківство над малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2, видане Київським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ 26.09.2014), крім цього між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладений шлюб (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 видане Київським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ 01.10.2014), а також обмеженням житлових прав та інтересів вищевказаних дітей.

В судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (а.с.30).

Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьками дитини вказані батько: ОСОБА_2 та мати: ОСОБА_6 (а.с.33).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради №1620 від 19.07.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, власником 5/14 частини домоволодіння є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.34).

Згідно Акту обстеження умов проживання від 02.03.2015 року (а.с.64) встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають і мають постійне місце реєстрації: мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6; чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3; діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_2, зареєстрована та проживає його малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради від 11.11.2014 року №293 «Про здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти» пункт 2 в частині відмови Київському відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції укласти договір продажу частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (належить ОСОБА_2), де зареєстровані та мають право користування малолітні: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв»язку зі зміною обставин, оскільки ОСОБА_2 встановив батьківство над малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2, видане Київським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ 26.09.2014), крім цього між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладений шлюб (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 видане Київським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ 01.10.2014), а також обмеженням житлових прав та інтересів вищевказаних дітей, є законним та обґрунтованим, а позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.4-14, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради про визнання протиправним та про скасування рішення та зобов»язання надати дозвіл на відчуження частини будинку відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Т.В.Турченко