Справа № 826/18258/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 березня 2015 року № 826/18258/14

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торенія», третя особа Головне управління юстиції в місті Києві про скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту також - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торенія», третя особа Головне управління юстиції в місті Києві, в якому просила:

- визнати недійсним запис про проведення державної реєстрації ТОВ «Торенія» () через порушення закону, допущені при його реєстрації, які не можна усунути;

- скасувати державну реєстрацію установчих документів ТОВ «Торенія» (код ЄДРЇІОУ 38091691) з моменту реєстрації;

- визнати недійсними установчі документи ТОВ «Торенія» () з моменту реєстрації;

- припинити юридичну особу ТОВ «Торенія» ().

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що своїх позовних вимог позивач посилається на факт проведення державної реєстрації юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торенія» () з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме реєстрація вказаного суб'єкта була направлена на здійснення протиправної діяльності, спрямована на ухилення від сплати податків, відмиванню та легалізацію коштів, наслідком чого є фіктивність фінансово-господарської діяльності цього підприємства.

Так, позивач зазначав, що у ході досудового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, проведеного у рамках кримінального провадження №1-КП/758/444/14, вказаною особою надавались пояснення, згідно яких ОСОБА_1 повідомив проте, що в квітні місяці 2012р. йому запропонували стати директором ТОВ «Торенія» за винагороду. З підстав тяжкого матеріального становища він надав відповідну згоду. При цьому, адреса підприємства йому не відома, так само і не відома інформація про складські приміщення, наявність працівників. Також зазначав, що не отримував свідоцтво платника ПДВ і не оформляв фінансової звітності за наслідками діяльності ТОВ «Торенія» (згідно протоколу допиту свідка від 31.03.2014р., копія якого міститься у матеріалах справи).

Виходячи з наведеного, та з метою усунення порушень, що відбулись під час державної реєстрації ТОВ «Торенія» недопущення здійснення неуповноваженими особами протиправної підприємницької діяльності від імені названого підприємства, позивач з посиланням на положення норм ст.ст. 55 - 57, ст. 247 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20, п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, просить задовольнити позов, зазначаючи, що наявність ознак фіктивності підприємства (реєстрація підприємства в органах державної реєстрації фізичними особами, які не мали наміру провадити фінансову-господарську діяльність або реалізувати повноваження на здійснення такої діяльності від імені юридичної особи) дають достатні підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи та визнання реєстраційних документів останньої недійсними.

На обґрунтування правомірності заявлених позовних вимог позивач надав суду наступні документи: копія Протоколу допиту свідка від 31.03.2014р.; копія паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_1, копія Ухвали Подільського районного суду міста Києва у справі №758/9746/14-к від 26.08.2014р. копія Ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.07.2010р. у справі №К-19847/10, Довідка від 19.11.2014р. №305/9/26-56-15-1-36 про відсутність заборгованості виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, копія Довідки АА №607813.

В судовому засіданні по справі представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив.

Третя особа явку повноважного представника у судове засідання не забезпечила, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, 26.02.2015р. суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торенія» зареєстровано Головним управлінням: юстиції у місті Києві за № 0029459 та взято на облік в ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 23.04.2012р. за №43946.

Засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Торенія» значиться гр. ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Наразі відповідач перебуває на обліку в ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві як платник податків, що не заперечується представником позивача.

Копії установчих документів юридичної особи ТОВ «Торенія» (статут) та документів про призначення ОСОБА_1 на посаду директора цього підприємства позивач до суду також не подав.

При вирішення даного спору суд виходить з наступного.

Статтями 2 та 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003р. № 755-IV (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 755-IV), встановлено, що відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ст. 5 названого Закону державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців визначений вищевказаним законом та включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору для проведення державної реєстрації, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці, та перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону № 755-IV юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 755-IV, є: - визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом; - провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; - невідповідність мінімального розміру статутного капіталу юридичної особи вимогам закону; - неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; - наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням; - визнання судом юридичної особи - емітента такою, що відповідає ознакам фіктивності; - неподання акціонерним товариством протягом двох років поспіль Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку інформації, передбаченої законом; - нескликання акціонерним товариством загальних зборів акціонерів протягом двох років поспіль; - неутворення органів акціонерного товариства протягом року з дня реєстрації Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати приватного розміщення акцій серед засновників акціонерного товариства.

Даний перелік підстав для припинення юридичної особи є виключним, та розширеному тлумаченню не підлягає.

При цьому судом враховується те, що в силу норм ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частиною другою ст. 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 12 статті 92 основного закону України встановлено, що виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Одночасно, Конституція України не передбачає право центральних органів виконавчої влади застосовувати аналогію права або закону при вирішенні будь-яких питань, що належать до їх компетенції, а вимагає діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.

Зокрема, у пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) закріплено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

У відповідності до положень п. 67.2. ст. 67 ПК України органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Також, згідно із п. 11.10 Порядку обліку платників податків, зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. № 1588, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011р. за № 1562/20300, якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом та у разі: неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів податкової звітності; якщо установчі документи суперечать чинному законодавству; провадження діяльності, яка суперечить установчим документам та законодавству; наявності в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням; наявності в органу державної податкової служби передбачених законами України інших підстав для постановлення судового рішення щодо припинення (ліквідації) чи скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання, то керівник органу державної податкової служби приймає рішення у вигляді розпорядження відносно платника податків про звернення до суду або господарського суду із заявою (позовною заявою) про винесення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, відміни державної реєстрації припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

Статтею 551 Господарського кодексу України визначено ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними: підприємство зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; незареєстровано у державних органах, якщо обов'язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відтак, з урахуванням наведеного, податковий орган має право звернутися до суду з визначеними вище у Податковому кодексу України вимогами.

З наявних матеріалів справи вбачається, що як на підставу своїх вимог про припинення юридичної особи, позивач посилається на проведення реєстрації ТОВ «Торенія» в державних органах на фізичну особу ОСОБА_1, яка в дійсності не мала наміру створювати підприємство, проводити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження з порушенням діючого законодавства України.

В аспекті викладеного, суд звертає увагу на те, що в силу ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому позивачем не надано доказів притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 чи інших осіб, причетних до створення ТОВ «Торенія» за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України (відповідного вироку суду, який набрав законної сили).

Таким чином, позивачем не надано суду достатніх і належних доказів наявності підстав для задоволення позовних вимог, в тому числі для припинення відповідача.

Частиною першою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур