Справа № К/9991/270/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2015 р. м. Київ К/9991/270/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М.,

при секретарі: Борілло Ю.В.,

за участю: ОСОБА_2, - представника позивачів, та ОСОБА_3, - представника відповідачів, -

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Державної податкової адміністрації України (правонаступником якої було Міністерство доходів і зборів України та є Державна фіскальна служба України), Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області (правонаступником якої є Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області) про зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_2, - представника позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року, -

встановив:

У листопаді 2008 року позивачі звернулися в суд з позовом, у якому, після уточнення у квітні 2009 року позовних вимог, просили: зобов'язати Державну податкову адміністрацію України скасувати присвоєні їм ідентифікаційні номери, виключити ідентифікаційні номери і всю інформацію про них з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (далі - Державний реєстр), здійснювати в подальшому облік ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як платників податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем, по батькові та за місцем проживання), знищити облікову картку з ідентифікаційним номером на позивачів; зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Волинської області виключити ідентифікаційні номери, що присвоєні їм, та всю інформацію про них з Державного реєстру, здійснювати в подальшому облік ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як платників податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем, по батькові та за місцем проживання), проставити у паспортах відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, знищити облікову картку з особистими їхніми даними, що були заповнені до Державного реєстру та на підставі яких були внесені дані про них і присвоєний ідентифікаційний номер.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Державну податкову адміністрацію України: скасувати присвоєні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ідентифікаційні номери; виключити ідентифікаційні номери позивачів та всю інформацію про них з Державного реєстру; здійснювати облік ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як платників податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера. Зобов'язано Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Волинської області: здійснювати облік позивачів як платників податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера; знищити облікову картку з ідентифікаційним номером на ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2009 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивачів, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2009 року.

Представник відповідачів подала заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є прихожанами храму Свято-Іллінської церкви у місті Луцьку Волинської єпархії Української православної Церкви.

У 2008-2009 роках позивачі, посилаючись на релігійні та інші особисті переконання, зверталися до Державної податкової адміністрації України та Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області із заявами про відмову від ідентифікаційного номера і здійснення подальшого обліку їх як платників податків та інших обов'язкових платежів без ідентифікаційного номера за формами обліку платників податків та інших обов'язкових платежів, що використовувались раніше, унесення відмітки до паспортів про наявність в них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Відповідачі проінформували ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про процедуру відмови від ідентифікаційного номера, передбачену Порядком унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року № 602/1226, зареєстрованого Міністерством юстиції України 20 жовтня 2004 року за № 1345/9944 (далі - Порядок), та необхідність подання певного переліку документів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, апеляційний суд виходив з того, що реалізація права ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на альтернативну форму обліку при сплаті податків та інших обов'язкових платежів залежить виключно від них самих, а не від дій чи бездіяльності відповідачів. Оскільки позивачі не дотрималися процедури відмови від ідентифікаційного номера, встановленої Порядком, то немає жодних підстав вважати, що відповідачами порушено їх права та законні інтереси.

Так, статтею 35 Конституції України кожному гарантоване право на свободу світогляду і віросповідання.

Обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, визначено у статті 67 Основного Закону.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22 грудня 1994 року № 320/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 320/94-ВР) для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Частиною 2 статті 5 цього Закону, яка регламентує порядок реєстрації фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, передбачено, що до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка включається до Державного реєстру, встановлено статтями 3, 5 Закону № 320/94-ВР. Зокрема, визначено, що до інформаційного фонду Державного реєстру включаються такі дані: індивідуальні ідентифікаційні номери, що надаються фізичним особам - платникам податків та інших обов'язкових платежів і зберігаються за ними протягом усього їх життя; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів; прізвище, ім'я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види сплачуваних податків та інших обов'язкових платежів; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону № 320/94-ВР фізичні особи - платники податків та інших обов'язкових платежів, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, зобов'язані: зареєструватись у Державному реєстрі з моменту виникнення об'єкта оподаткування чи сплати податків та інших обов'язкових платежів; подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини 3 статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає колегії суддів Вищого адміністративного суду України підстави для висновку, що у випадку, коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це органи державної податкової служби, з Державного реєстру підлягає виключенню вся інформація про таку особу.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку громадяни України, які відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, обліковуються як платники податків та інших обов'язкових платежів за серією та номером паспорта.

Зазначена норма суперечить положенням Закону № 320/94-ВР, який має вищу юридичну силу, про необхідність видалення всієї інформації про таких осіб, зазначений Закон також не передбачає облік таких громадян за серією та номером паспорта.

За таких обставин, висновок апеляційного суду у справі, що розглядається, про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не відповідає правильному застосуванню норм матеріального права.

Щодо позовних вимог до органів державної податкової служби про зобов'язання внести до паспортів відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера слід зазначити, що згідно з пунктом 4 Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою № В3 та паспорт громадянина України.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Порядку посадова особа органу внутрішніх справ при зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає довідку за формою № В3 щодо повноти і правильності її заповнення та відповідності пред'явленому паспорту. У разі відсутності невідповідностей посадова особа вносить на 7-9 сторінку паспорта відмітку, зміст та форму якої наведено в додатку 4.

Тобто, на час виникнення спірних відносин органи державної податкової служби не мали правових підстав вносити до паспортів відповідної відмітки, оскільки законодавством конкретно було визначено державний орган, який уповноважений здійснювати запис до паспорта про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, - представника позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, - задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Державної податкової адміністрації України (правонаступником якої є Державна фіскальна служба України), Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області (правонаступником якої є Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області) про зобов'язання до вчинення дій - скасувати.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2009 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.