Справа № 826/826/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/826/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2015 року № 826/826/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна»

до

третя особа

Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві

Державна архітектурно – будівельна інспекція України

про

визнання протиправними та скасування рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» (далі по тексту – позивач) звернулось з позовом до Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю у місті Києві (далі по тексту – відповідач), третя особа - Державна архітектурно – будівельна інспекція України про визнання протиправним та скасування припису від 25.12.2013р., визнання протиправним та скасування наказу від 25.12.2013р. №73 «д», визнання протиправними та скасування постанов від 09.01.2014р. №.07/14/7/26-37/0901/02/3, №08/14/7/26-37/0901/02/3.

Ухвалою суду від 17.02.2014р. об’єднано в одне провадження справи №826/828/14, №826/829/14 зі справою №826/826/14 за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про скасування рішень.

Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що відповідачем протиправно проведено перевірку підприємства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив з тих підстав, що перевірка Інспекцією державного архітектурно – будівельного контролю у місті Києві проведена правомірно.

В судовому засіданні 05.03.2015р. суд по справі перейшов в письмове провадження відповідно до статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, на підставі запиту прокуратури м. Києва від 11.12.2013 №07/1/1-968вих-13, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Підприємством з іноземними інвестиціями «Лукойл-України» на об’єкті будівництва «Автозаправна станція «Лукойл» на вул. Великій Васильківській, 139 (вул. Червоноармійська, 139) у Печерському районі м. Києва», за результатами якої 25.12.2013 складено акт (далі по тексту – акт перевірки).

Автозаправочна станція є об’єктом підвищеної небезпеки і на підставі «Порядку віднесення об’єктів будівництва до IV і V категорії складності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 №557 «Про затвердження Порядку віднесення об’єктів будівництва до IV і V категорії складності», ДБН В1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» та додатку М ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» має клас наслідків (відповідальності) СС3 і відноситься до V категорії складності.

На думку відповідача, позивач виконував будівельні роботи з реконструкції приміщень будівель автозаправочної станції по вул. Велика Васильківська, 139 у Печерському районі м. Києва без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п.3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також, відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта, що належить до V категорій складності здійснюється на підставі акта готовності об’єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Зважаючи на зазначене АЗС «Лукойл» за вказаною адресою експлуатується без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». При чому вказану нежитлову будівлю відповідач відніс до V категорії складності на підставі класу наслідків такого об’єкта будівництва.

Внаслідок встановлених правопорушень, відповідачем винесено наступні рішення:

- припис від 25.12.2013 з вимогами заборонити експлуатацію АЗС «Лукойл» за адресою вул. Велика Васильківська, 139 у Печерському районі м. Києва з 26.12.2013 до усунення порушень та усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку до 31.01.2014;

- постанова від 09.01.2014 №07/14/7/26-37/0901/02/3, якою на підставі абз. 6 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладено штраф у розмірі 1 096 200грн.;

- постанова від 09.01.2014 №08/14/7/26-37/0901/02/3, якою на підставі абз. 5 п. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладено штраф у розмірі 1 096 200грн.

Позивач вважає, що вказані вище рішення є протиправними, оскільки згідно зареєстрованих декларацій позивачем здійснена реконструкція не АЗС, а лише окремих її приміщень будівлі, що підтверджується договором підряду №12/995 від 21.06.2012р., також автозаправну станцію безпідставно віднесено до об’єктів V категорії складності.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову зазначив про відповідність оскаржуваних рішень вимогам законодавства та додав, що автозаправний комплекс є об’єктом підвищеної небезпеки, а тому належить до V категорії складності.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 10 Закону України від 20.05.1999 № 687-XІV «Про архітектурну діяльність» (із змінами та доповненнями) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно статті 41 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 3038-VІ) державний архітектурно-будівельний контроль – це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 549 утворено територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції – Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Відповідно до пункту 6 статті 7 Закону № 3038-VІ управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Проведення архітектурно-будівельного контролю регулюється «Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553. (надалі Порядок №553).

У відповідності до п. 1, 2, 3 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції). Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва. Державний архітектурно-будівельний контроль на об'єктах будівництва, що є власністю іноземних держав, міжнародних організацій, іноземних юридичних і фізичних осіб та розташовані на території України, здійснюється відповідно до цього Порядку. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Повноваження посадових осіб Держархбудінспекції поширюються на всю територію України. Державний архітектурно-будівельний контроль на території інших областей здійснюється посадовими особами територіальних органів за рішенням Держархбудінспекції. ( п.5 Порядку №553).

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. (п.16, п.18 Порядку №553).

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку. Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України (п.17,п.19,п.20 Порядку №553).

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф (п.22 Порядку №553).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб’єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

З огляду на визначення правопорушення у сфері містобудівної діяльності у межах спірних правовідносин суду належить встановити чи мали місце протиправні діяння (дії чи бездіяльність) ПІІ «Лукойл-Україна», що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами, та чи є позивач суб’єктом містобудування, якого може бути притягнуто до відповідальності.

Абзац шостий пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачає, що за експлуатацію або використання об’єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об’єкта до експлуатації чи акті готовності об’єкта до експлуатації об’єктів V категорії складності, суб’єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі дев’ятисот мінімальних заробітних плат.

Відповідно до абзацу третього пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об’єктах V категорії складності суб’єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі дев’ятисот мінімальних заробітних плат.

Відповідно до пункту 4 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 №244, підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є відповідний протокол, складений посадовою особою інспекції за результатами перевірки. Разом з протоколом складається припис.

Відповідно до пункту 7 Порядку рішення про накладення штрафу оформлюється постановою про накладення на суб’єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку. У постанові зазначається розмір штрафу.

Наведені правові норми вказують, що до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі дев’ятисот мінімальних заробітних плат може бути притягнуто суб’єктів містобудування у випадку експлуатації або використання об’єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об’єкта до експлуатації чи акті готовності об’єкта до експлуатації або виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання виключно стосовно об’єктів V категорії складності.

З метою вирішення питання чи здійснювались на будівлі операторної автозаправного комплексу за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 139, роботи з реконструкції, переоснащення, інші будівельні роботи, що потребують спеціального дозволу, та визначення категорії складності об’єкта будівництва, за клопотанням позивача судом призначено будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об’єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об’єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об’єктів будівництва, що належать до I – III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об’єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно положень частини першої та другої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, що належать до I - III категорій складності, та об’єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об’єкта до експлуатації.

В той же час, як вбачається з приписів ч. 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначені у ч. 1 ст. 34 цього Закону документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

При цьому, норми Закону України «Про архітектурну діяльність» та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакціях на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачали повноважень інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю скасовувати рішення про реєстрацію декларацій про початок будівельних робіт або скасовувати (вважати незареєстрованими) декларації про початок будівельних робіт та видавати відповідні накази.

Листом Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-12-3294 від 11.05.2012 року, зазначено, що Кабінетом Міністрів України на виконання Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийнято постанови № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», якими затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, Порядок виконання підготовчих робіт та Порядок виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 6 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент реєстрації декларації) орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог.

При цьому, рішення про відмову в реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт приймається у строк, передбачений для реєстрації декларації.

Частина 4 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент реєстрації декларації) визначає, що реєстрацію декларації про початок виконання підготовчих робіт здійснює орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня отримання декларації.

Отже, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю на момент реєстрації декларацій була наділена повноваженням прийняти рішення протягом п’яти днів про відмову в прийнятті таких декларацій, однак відповідачем такого рішенням не приймалось.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно положень п. 2 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності.

З огляду на вищевикладене, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. До подій (фактів) треба застосовувати той закон або інший нормативно-правовий акт, який діяв на момент їх виникнення (настання).

На дату реєстрації (31.05.2012р. та 26.11.2012) декларацій про початок виконання підготовчих робіт та про готовність об'єкта до експлуатації законодавством не було передбачено процедури скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації, декларації про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми, у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваного наказу №73 «д» від 25.12.2013р.

Крім того, відповідачем не доведено, що об’єкт будівництва – автозаправний комплекс на вул. Велика Васильківська, 139 у Печерському районі м. Києва, належить до V категорій складності, що підтверджувало б правомірність накладення штрафних санкцій на підставі абзацу третього пункту 5 та абзацу шостого пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об’єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до частин першої третьої статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об’єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об’єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об’єкта будівництва. Віднесення об’єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Частина четверта статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що порядок віднесення об’єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 6 Порядку віднесення об’єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року №557, визначено, що до V категорії складності відносяться об’єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак:

1) згідно із Законом України «Про об’єкти підвищеної небезпеки» є об’єктами підвищеної небезпеки;

2) розраховані на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб;

4) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 150000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об’єктів транспорту, зв’язку, енергетики та інженерних мереж загальнодержавного значення; можуть призвести до втрати об’єктів культурної спадщини національного значення.

Дослідження спірного об’єкта щодо визначення категорії складності об’єктів будівництва з урахуванням класу наслідків (відповідальності) здійснено також у висновку експертів, зокрема судові експерти встановили, що будівля операторної автозаправного комплексу, розташована по вул. Велика Васильківська, 139 у Печерському районі м. Києва, відноситься до ІІ категорії складності.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили, що спірний об’єкт будівництва відноситься до V категорії складності чи інших категорій – І, ІІІ та IV, суд погоджується із висновком експертів, що будівля операторної автозаправного комплексу, розташована по вул. Велика Васильківська, 139 у Печерському районі м. Києва, відноситься до ІІ категорії складності.

Судом досліджено результати експертизи і у суду не виникає сумнівів щодо повноти проведеного експертами дослідження та обґрунтованості висновків експертизи.

З наведеного випливає, що під час розгляду справи судом не встановлено обставин, на яких ґрунтуються оскаржувані рішення у зв’язку з чим суд приходить до висновку про безпідставність оскаржуваних рішень та до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.12.2013 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об’єкта до експлуатації №73 від 25.12.2013року.

Визнати протиправними та скасувати постанови від 09.01.2014р. №07/14/7/26-37/0901/02/3, №08/14/7/26-37/0901/02/3 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.В. Амельохін