Справа № 810/912/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року 810/912/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г.,

при приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 10 год. 55 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

при секретарі: Васковець М.С. , за участю представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Обухівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Обухівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області про визнання відмови в реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - протиправною та зобов'язання зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він постійно з вересня 2011 року проживає у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належить йому на праві приватної власності, та іншого житла для проживання не має. З листом від 29.01.2015 року позивач звернувся до Обухівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області з проханням зареєструвати його місце проживання за вказаною адресою. Проте у реєстрації за основним місцем проживання позивачу було відмовлено через те, що садовий будинок не включено до житлового фонду і він не призначений для постійного проживання.

Позивач вважає відмову у реєстрації його місця проживання необґрунтованою, такою, що порушує його права та інтереси, оскільки позивач, як громадяни України, позбавлені можливості реалізувати свої права, як то отримати належну медичну допомогу, вирішити інші соціально-побутові питання, здійснити своє виборче право.

За таких обставин, посилаючись на Конституцію України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позивач вважає, що йому протиправно відмовлено у реєстрації постійного місця проживання в садовому будинку, у зв'язку із чим звернулись до суду за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив.

Судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником садового будинку із господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15) та Довідкою про нерухоме майно ( а.с. 14) .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 21.12.2010 року , на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, розташований садовий будинок - літ. А, а також сарай - опора. Ворота, огорожа та каналізаційний колодязь. (а.с. 8-13).

Позивачем під час будівництва будинку було укладено договори на отримання послуг з газопостачання та користування електричною енергією з відповідними організаціями, що підтверджується наданими позивачем договорами з додатками ( ас. 16-23.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 з вересня 2011 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою від 17 лютого 2015року №4/17/15 (а.с.24).

29.01.2015 року позивач звернувся до начальника Обухівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області з проханням зареєструвати його місця проживання у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача листом Обухівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області від 5 лютого 2015 року №18/237 надано відповідь про відмову в реєстрації місця проживання в садовому будинку за вказаною адресою, оскільки садовий будинок не входить до житлового фонду та чинним законодавством передбачена реєстрація місця проживання у житлових будинках, придатних для проживання та включених до відповідного житлового фонду (а.с. 35).

У вказаному садовому будинку позивач проживає постійно та іншого житла не має, тому з відмовою у реєстрації його місця проживання у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1, не згоден.

Вирішуючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що позивачам відмовлено у реєстрації місця проживання у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що садовий будинок не належить до житлового фонду.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІV, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово особа - фізична особа; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла;

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, і якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 4 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

Статтею 6 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян.

Згідно з вимогами п. 3 ст. 35 Земельного Кодексу України, земельні ділянки , призначені для садівництва можуть використовуватись дл закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків. Господарських споруд, тощо.

Згідно пункту 1.2 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, садовий будинок - це будинок для літнього (сезонного) використання.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що садовий будинок передбачений для тимчасового проживання у літній період та не відноситься до житлового фонду, суд приходить до висновку про правомірність відмови відповідача щодо проведення реєстрації місця проживання позивача у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Разом із тим, суд вважає необхідним зазначити наступне.

У відповідності до положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації місця проживання особа подає письмову заяву, два талони зняття з реєстраційного обліку, паспорт, квитанцію про сплату державного мита до житлово-комунальної організації, яка обслуговує територію, на якій знаходиться будинок.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачами дотримано передбачені ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» вимоги для реєстрації місця проживання.

Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Під час розгляду справи представник позивача зазначив, що позивач у вказаному садовому будинку проживає постійно, іншого житла для проживання не має та зазначений будинок може використовуватися не тільки в літній період, а має ознаки жилого будинку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником садового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що позивач постійно проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1, суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою, оскільки особа, яка постійно проживає на території України, має бути зареєстрованою.

Крім того, суд зазначає, що 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України №1673-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання».

Згідно Закону України від 02.09.2014 № 1673-VII, що набрав чинності під час розгляду даної справи (27 вересня 2014 року) у Житловому кодексі Української РСР перше речення статті 6 після слів «для постійного» доповнити словами «або тимчасового».

Абзаци п'ятий і сьомий статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» викладено в такій редакції:

«місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово»;

«реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла».

Таким чином, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання» фізичним особам надано право на реєстрацію місця їх проживання в житлі, в якому вони проживають тимчасово.

Згідно з частиною першою статті 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

З огляду на зазначене та з метою належного захисту прав позивача на реєстрацію його місця проживання, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити реєстрацію місця проживання позивача в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач заперечень на позов не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Обухівський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Київській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 26 березня 2015 р.