Справа № 2а-0870/2553/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015р. м. Київ К/800/19262/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Бившевої Л.І.

Шипуліної Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2011

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013

у справі №2а-0870/2553/11

за позовом Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 4»

до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №4» (далі по тексту - позивач, КП «ВРЕЖО №4») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя) про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 30.12.2010.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06. 2011, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що згідно акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, пп. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» - неперерахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 485979,28 грн. Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що у перевіряємий період КП «ВРЕЖО №4» нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, податок з доходів фізичних осіб з заробітної плати найманих працівників нараховувався та утримувався, але перераховувався до бюджету не в повному обсязі, заборгованість з податку з доходів фізичних осіб, яка утворилась за вказаний період, станом на 24.12.2010 становить 485979,28 грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 30.12.2010, яким КП «ВРЕЖО №4» визначено податкове зобов'язання з податку з доходів найманих працівників за основним платежем у сумі 485979,28 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 971958,56 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення, як зазначено в акті перевірки, стали виявлені перевіркою порушення вимог пп. 8.1.2 ст. 8, пп. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме те, що підприємством нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, податок з доходів фізичних осіб нараховувався та утримувався, але перераховувався не в повному обсязі, заборгованість з податку з доходів фізичних осіб, яка утворилась за вказаний період, становить 485979,28 грн.

Відповідно до пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин) податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Пунктом 1.15 ст. 1 вказаного Закону визначено, що податковий агент це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Відповідно до пп. «а» п. 20.2 ст. 20 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» фінансово відповідальними особами за порушення норм цього Закону при порушенні правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку, є податкові агенти.

Таким чином, правовий статус податкового агента передбачає обов'язки нараховувати, утримувати, сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку, надавати податкову звітність з такого податку та нести відповідальність за неналежне виконання обов'язків.

Податковий агент має права та обов'язки, встановлені законодавством для платника податку з доходів фізичних осіб.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) є Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 N2181-III (чинний на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» сумою податкового боргу визнається узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань та визначення податкового боргу встановлюється ст. 5 цього Закону, зокрема п. 5.1 передбачено порядок самостійного узгодження податкового зобов'язання, згідно з яким податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п. 1.11 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Таким чином, Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» під «податковою декларацією» розуміє в тому числі і розрахунок, який подається до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Пунктом 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачено обов'язок податкового агента надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач самостійно узгодив податкові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за перевіряє мий період, однак не сплатив такі зобов'язання у встановлений законом строк, а отже обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій, що відсутні підстави для застосування до позивача штрафної санкції у подвійному розмірі від суми донарахованого зобов'язання, яке відповідно до пп. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», здійснюється у разі проведення виплати заробітної плати без попереднього утримання відповідної суми податку (незалежно від розміру такої суми).

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06. 2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Л.І. Бившева
(підпис)Т.М. Шипуліна