Справа № 872/14864/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2015 рокусправа № 804/9050/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2013 року по справі

за позовом Приватного підприємства «Елін Плюс» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство «Елін Плюс» (далі - ПП «Елін Плюс») звернулося до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Державної податкової служби (далі - ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська), в якому просить скасувати винесені відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 12.06.2013 року, яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 33990 грн., з яких за основним платежем в сумі 27192 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6798 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 12.06.2013 року, яким збільшено грошові зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 66702,50 грн.,з яких за основним платежем в сумі 53362 грн.,за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 13340,50 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2013 року позов задоволено,прийняті ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська 12.06.2013 року податкові повідомлення-рішення № № скасовано, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 1006,93 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 25.04.2013 року по 16.05.2013 року ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Елін Плюс» щодо документального підтвердження господарських відносин із ТОВ «Атава», ТОВ «ДЕТАЛЬСЕРВІС», їх реальності та повноти відображення в податковому обліку за травень 2012 року, за результатами якої складено акт №1285/225-08/34588367 від 22.05.2013 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків, позивач порушив приписи п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено суму ПДВ на загальну суму 27191,36 грн., а саме: за травень 2012 року на суму 14431,80 грн., за листопад 2012 року на суму 12759,56 грн.; а також приписи ст.134, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за І півріччя 2012 року на загальну суму 53362 грн.

Позиція податкового органу про недійсність даних у податковій звітності позивача ґрунтується на актах перевірки іншими податковими органами контрагентів позивача щодо відсутності факту реального здійснення господарських операцій.

На підставі акту перевірки відповідачем 12.06.2013 року

винесені податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 33990 грн., з яких за основним платежем в сумі 27192 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6798 грн.;

податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено грошові зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 66702,50 грн., з яких за основним платежем в сумі 53362 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 13340.50 грн.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення в судовому порядку.

Відповідно до приписів пп.134.1.1 п. 134.1. ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно п.138.2, 138.4 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу; та витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139 ст.139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не включаються до складу витрат.

Як свідчать матеріали справи, позивачем укладені з контрагентами договори, а саме: з ТОВ «Атава» договір №4 від 03.04.2012 року продажу будівельних матеріалів ,з ТОВ ТОВ «ДЕТАЛЬСЕРВІС» договір №33/41 від 23.01.2012 року надання послуг по вивозу сміття; договір №34/41 від 23.01.2012 року надання послуг спеціального автотранспорту. договір №98/56 від 03.05.2012 року продажу будівельних матеріалів.

Виконання вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV(далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, видатковими накладними, актами приймання-здачі наданих послуг, довідками про вартість виконаних робіт, договорами оренди транспортних засобів, актами приймання-здачі транспортних засобів, подорожніми листами, платіжними дорученнями тощо.

Виконання договорів та використання товарів у власній господарській діяльності підтверджується договорами про надання послуг поточного ремонту з іншими контрагентами, та первинними бухгалтерськими документами, складеними згідно вимог Закону № 996-XIV.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що позивач правомірно включив до складу валових витрат відповідного періоду суми вартості наданих послуг та реалізованих товарів та мав необхідні розрахункові, видаткові, та інші документи, підтверджені відповідними первинними бухгалтерськими документами, що є підставою для відображення таких документів в бухгалтерському та податковому обліку, та включення витрат до складу валових витрат за I півріччя 2012 року.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, податковим законодавством України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Із матеріалів справи видно, що вищезазначені договори поставки будматеріалів та надання послуг з контрагентами ТОВ «Атава», ТОВ «ДЕТАЛЬСЕРВІС» були спрямовані на реальне настання правових наслідків та набуття сторонами цивільних прав та обов'язків, оскільки поставка товару та здійснення послуг контрагентами підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до вимог Закону № 996-XIV.

Суми ПДВ за податковими накладними, виписаними вищезазначеними контрагентами ТОВ «Атава», ТОВ «ДЕТАЛЬСЕРВІС», позивачем правомірно включені до складу податкового кредиту та відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб.

Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб, а також наявності та змісту правових взаємовідносин цих осіб між собою.

Матеріалами справи доведений факт дійсного виконання позивачем та його контрагентами господарських угод, позивач не мав підстав вважати діяльність зазначених контрагентів протиправною, так як на час дії угод контрагенти позивача були зареєстровані в установленому порядку як платники ПДВ, мали право виписувати та надавати податкові накладні, не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В силу викладеного є вірними висновки суду першої інстанції про відсутність порушень позивачем податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентами ТОВ «Атава», ТОВ «ДЕТАЛЬСЕРВІС»,та правомірність скасування винесених ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська 12.06.2013 року податкових повідомлень-рішень № №.

Судом першої інстанції правомірно у відповідності до приписів ст. 94 КАС України стягнені на користь позивача здійснені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 1006,93 грн.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова