Справа № 303/1302/14-а
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 876/4146/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України про скасування постанови про закриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

28.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Державної виконавчої служби України про скасування постанови від 11.02.2013 року про закінчення виконавчого провадження.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не з'ясував чому станом на 11 лютого 2013 року він отримав від боржника лише 19126 грн., що складає 1/20 частину від суми призначеної судовим рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 грудня 2010 року. За таких обставин, є не правильним, коли сам боржник на власний розсуд визначає скільки йому виплатити стягувану, бо грубо порушує його право на безумовне виконання судового рішення, що набуло законної сили (ст. 124 Конституції України, Закон України «Про виконавче провадження»). Суд не з'ясував чому відповідач всупереч Закону України «Про виконавче провадження» не виконав свій обов'язок і не забезпечив його прав по повному і негайному відшкодуванню збитків, оскільки саме відповідач мав забезпечити точне і повне виконання судового рішення по стягненню одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності військовослужбовця у розмірі п'ятирічного грошового забезпечення - 60 грошових забезпечень за останньою посадою. А це значить, що відповідач мав вимагати від боржника надати повний розрахунок суми боргу, виходячи з грошового забезпечення військовослужбовця на момент настання інвалідності.

Представники сторін у судове засідання не з'явились.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Мукачівського міськрайонного суду від 23 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 20112 року, у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу забезпечення та контролю соціальних виплат Міністерства оборони України про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень було задоволено адміністративний позов та визнано незаконною відмову начальника відділу забезпечення та контролю соціальних виплат департаменту фінансів Міністерства оборони України ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності військовослужбовця у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі інвалідності військовослужбовця у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі п'ятирічного грошового забезпечення - 60 грошових забезпечень за останньою посадою (а.с. 58-61, 108-111 адмін. справи №2-а-1989/10).

На виконання цієї постанови 18.02.2012 року позивач отримав виконавчий лист, який пред'явив до виконання у Державну виконавчу службу України.

На виконання виданого Мукачівським міськрайонним судом виконавчого листа 09.10.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику для виконання, стягувану - до відома.

Під час здійснення виконавчого провадження боржником повідомлено про виконання виконавчого листа та надано копію платіжного доручення № 869 від 25.09.2012 року, відповідно до якого стягувачеві сплачено 19 126,80 гривень.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу, 11.02.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, постановою Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2013 року постанова Мукачівського міськрайонного суду від 23 грудня 2010 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2012 року скасовані, у задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника відділу забезпечення та контролю соціальних виплат Міністерства оборони України про визнання незаконною відмови у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частинами 1 та 2 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Вимогами ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи наведене, державний виконавець діяв згідно чинного законодавства, та виконав у повному обсязі покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження» обов'язки.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2014 року по справі № 303/1302/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено 24 березня 2015 року.