Справа № 2а-5378/10/0270
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/9991/20409/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка А.О., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 у справі № 2а-5378/10/0270

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року Підприємцем до суду заявлений позов про визнання протиправною та скасування другої податкової вимоги від 15.12.2010 № 2/206.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Рішення обґрунтовані висновком про те, що оскільки податкові зобов'язання Підприємця є узгодженими та своєчасно несплаченими, то, відповідно, такі зобов'язання є податковим боргом, а отже податковим органом цілком правомірно надіслано позивачу податкові вимоги.

Не погодившись із судовими рішеннями, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому Підприємець обґрунтовує касаційну скаргу тим, що Державною податковою інспекцією безпідставно вжито заходи по стягненню податку з доходів фізичних осіб (винесено другу податкову вимогу), визначеного на підставі податкового повідомлення - рішення, оскільки останнє є неузгодженим, так як оскаржується позивачем в касаційному порядку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.04.2010 № /3 про донарахування податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб в сумі 16 562,00 грн.

Позивач оскаржив зазначене повідомлення-рішення в судовому порядку. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2010 у справі № 2а-1870/10/0270, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2010, позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Після ухвалення судового рішення Київським апеляційним адміністративним судом, відповідачем було розпочато здійснення заходів, направлених на забезпечення стягнення податкового боргу, а саме, були прийняті перша (від 15.11.2010 № 1/177) та друга (від 15.12.2010 № 2/206) податкові вимоги, якими повідомлено про наявність у позивача податкового боргу зі сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 14 514,15 грн.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій позивач оскаржив до Вищого адміністративного суду України, ухвалою якого 14.12.2010 відкрито касаційне провадження.

Так, спірним питанням у цій справі є наявність підстав для скасування прийнятих податковим органом заходів направлених на забезпечення стягнення податкового боргу позивача у зв'язку із оскарженням в касаційному порядку рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, є Закон України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон № 2181) .

У відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Податкове зобов'язання визначене платнику податку контролюючим органом може були оскаржене таким платником у судовому порядку (пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ).

Відповідно до пп. 5.2.4. п. 5.2. ст. 5 Закону №2181- ІІІ при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирає законної сили з моменту проголошення, а згідно ч. 1 ст. 255 Кодексу постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

На час розгляду цієї справи постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2010 у справі № 2а-1870/10/0270 за наслідками перегляду в апеляційному порядку набрала законної сили.

Так, згідно з пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строк, вважається сумою податкового боргу платника податків.

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги (пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ).

Відповідно до п. 1.10 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ податкова вимога - письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк (пп. "а" пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ).

Отже, основною умовою дійсності податкової вимоги, формування якої визначено підставою для здійснення податковим органам подальших заходів направлених на погашення податкового боргу, є наявність податкового боргу платника податків у вигляді узгодженої суми податкових зобов'язань, які не були сплачені у встановлені законом строки.

Таким чином, враховуючи, що податкове повідомлення - рішення про визначення податку з доходів фізичних осіб не було скасовано судовим рішенням, що набрало законної сили, а також враховуючи, що позивачем суми податку сплачені не були, колегія суддів Вищого адміністративного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність винесення на адресу позивача другої податкової вимоги від 15.12.2010 № 2/206.

Крім того, необхідно зазначити, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.07.2014 у справі № 2а-1870/10/0270 касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 відхилено, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2010 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2010 залишено без змін.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 у справі № 2а-5378/10/0270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.О. Рибченко

В.П. Юрченко