Справа № 490/3610/14-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

10 березня 2015 р. Справа № 490/3610/14-а

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Батченко О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Яковлева Ю.В.
судді - Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївської області про захист права на пенсійне забезпечення та відшкодування немайнової (моральної) шкоди,

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївської області про виплату різниці недоотриманого пенсійного забезпечення в період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року в сумі 37836 грн.00 коп., а також 10000 грн. 00 коп. відшкодування немайнової шкоди.

Суд першої інстанції, своєю ухвалою від 10 листопада 2014 року провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 щодо виплати суми різниці недоотриманого пенсійного забезпечення в період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року в сумі 37836 грн. 00 коп. - закрив.

Продовжив розгляд справи в частині вимог про стягнення немайнової (моральної) шкоди.

ОСОБА_4 не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та винести рішення щодо забезпечення виплати суми різниці недоотриманого пенсійного забезпечення за період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року в сумі 37836 грн. 00 коп. та винести рішення щодо забезпечення виконання в примусовому порядку Управлінням пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва судового рішення, що набрало законної сили про перерахунок розміру пенсії та виплати різниці недоплати за період починаючи з 11.04.2012 року на підставі постанови від 17.07.2013 року по справі № 1423/17633/2012 позивача ОСОБА_4, відповідно наданої довідки ГУДКСУ у Миколаївській області від 24.02.2014 року № 13-08/6/1998 по час розпочатого виконання даної постанови.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївської області про виплату різниці недоотриманого пенсійного забезпечення в період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року в сумі 37836 грн.00 коп., а також 10000 грн. 00 коп. відшкодування немайнової шкоди.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Приймаючи ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог, суддя районного суду, керуючись статтею 157 КАС України, виходив з того, що зазначені у позові вимоги підлягають закриттю провадженню, оскільки у справі є такі, що набрали законної сили постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та сам позов, не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим та не заснованим на законі, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції посилаючись на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2013 року по справі № 1423/17633/2012 за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про захист права на пенсійне забезпечення за період до 10 квітня 2012 року - закрив провадження в даній справі в частині позовних вимог щодо виплати суми різниці недоотриманого пенсійного забезпечення в період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року в сумі 37836 грн. 00 коп., відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України.

Проте в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2013 року по справі № 1423/17633/2012 із зазначенням того, чи набрала законної сили дана ухвала.

Також, відповідно до статті 116 КАС України суд може своєю ухвалою об'єднати в одне провадження кілька однорідних позовних вимог за позовами одного й того ж позивача до того ж відповідача чи до різних відповідачів або за позовними заявами різних позивачів до одного й того самого відповідача, а також роз'єднати одну чи декілька поєднані в одне провадження позовні вимоги у самостійні провадження, якщо їхній спільний розгляд ускладнює чи сповільнює вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження в частині позовних вимог щодо виплати суми різниці недоотриманого пенсійного забезпечення в період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року в сумі 37836 грн. 00 коп., але не вирішив позовні вимоги щодо виплати 10000 грн. відшкодування немайнової шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, що призвело до передчасного висновку про закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Оскільки при винесенні ухвали порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 4 ст. 204 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївської області про захист права на пенсійне забезпечення та відшкодування немайнової (моральної) шкоди - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя Н.В. Вербицька
суддя Ю.В. Яковлев