Справа № 810/6963/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6963/14 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі за участю: представника відповідачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М. Сомик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держземагенства у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держземагенства у Київській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держземагенства у Київській області в якому просила визнати протиправними дії, які виявлені у відмові в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8 га, інвентаризаційний кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0102, що розташована в адміністративних межах Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області за межами с. Сухий Яр; зобов'язати ГУ Держземагенства в Київській області надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8 га, інвентаризаційний кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0102, що розташована в адміністративних межах Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, за межами населеного пункту.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову ГУ Держземагенства у Київській області в наданні дозволу ОСОБА_6 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8 га, інвентаризаційний кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0102, що розташована в адміністративних межах Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, за межами с. Сухий Яр.

Зобов'язано ГУ Держземагенства у Київській області надати ОСОБА_6 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,8 га, інвентаризаційний кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0102, що розташована в адміністративних межах Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, за межами населеного пункту.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2014 ОСОБА_6 звернулася до ГУ Держземагенства в Київській області з письмовим клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,8 га, інвентаризаційний кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0102, частину якої вона має бажання отримати у власність, що розташована в адміністративних межах Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, за межами с. Сухий Яр. До клопотання додано графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельної ділянки та копії її особистих документів (паспорта та індивідуального податкового номеру).

Листом №31-10-0.31-3478/0/17-14-сг від 11.09.2014 ГУ Держземагенства в Київській області проінформовано позивача, що її клопотання буде можливо розглянути після уточнення і формування остаточної процедури відведення про інвентаризованих земельних ділянок.

01.10.2014 позивач звернувся до Держземагенства України з відповідною скаргою щодо відмови в наданні земельної ділянки Головним управлінням Держземагенства у Київській області.

Державне агентство земельних ресурсів України за вихідним номером В-1891/0-3605/6-14 від 25.11.2014 надало позивачу повідомлення про результати розгляду її скарги в якому, зокрема, зазначено, що самостійно вирішити питання надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації Держземагенство не має повноважень, а відмову обласного органу Держземагенства можливо оскаржити до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно було відмовлено в реалізації ОСОБА_6 її законних прав на отримання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а вказане право можливо поновити шляхом надання дозволу на розробку документації із землеустрою.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу в наданні вказаного дозволу є уточнення і формування остаточної процедури відведення проінвентаризованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. При цьому, відповідач посилається на Порядок проведення інвентаризації земель, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. №513.

Так, відповідно до п. 6 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. №513, під час проведення інвентаризації земель установлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, не здійснюються.

За змістом ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

Згідно з п. 8 Порядку проведення інвентаризації земель, підставою для проведення інвентаризації земель є рішення відповідного органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Як вже було встановлено колегією суддів, позивач звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 14 серпня 2014 року.

Листом № 31-10-0.31-3478/0/17-14-сг від 11.09.2014 відповідач повідомив позивача, що розглянути дане звернення позивача стосовно надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області буде можливо після уточнення і формування остаточної процедури відведення проінвентаризованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Таким чином, на час розгляду управлінням Держземагенства клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою, існували об'єктивні обставини, які унеможливлювали надання відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою позивачем.

При цьому, слід зазначити, що позивач не позбавлений можливості повторного звернення до відповідача з аналогічним клопотанням після уточнення і формування остаточної процедури відведення проінвентаризованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Оскільки, колегією суддів не встановлено факту порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то в задоволенні позову належить відмовити.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагенства у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та підписано - 27.03.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.