Справа № 823/182/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/182/15 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області до Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Монастирищенському районі Черкаської області про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області звернулося до суду з позовом до Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Монастирищенському районі Черкаської області про включення до акту звірки допомогу на поховання та витрати на виплату та доставку суми пенсії по ОСОБА_2 у розмірі 302 грн. 35 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем на стадії проведення звірки витрат за грудень 2014 року не прийнято до відшкодування та не включено витрати по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в сумі 302 грн. 35 коп.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області щодо відшкодування понесених витрат.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, аналогічними позовній заяві.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 06.11.2012 року при виконанні трудових обов'язків отримав травму «Відкритий багато уламковий вдавлений проникаючий перелом склепіння черепа. Забій-здавлення головного мозку. Відповідно до п.3 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких травм (заключення ЛКК Уманської міської лікарні від 07.11.2012 року № 2125)», що підтверджується актом № 1 від 13.11.2012 року про нещасний випадок на виробництві форми Н-1.(а.с.11-15)

Згідно з випискою із акту огляду МСЕК серії 10ААБ № 088360 громадянину ОСОБА_2 27.02.2013 року встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво.(а.с. 16)

Відтак ОСОБА_2 з 27.02.1013 року отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 68 від 09.12.2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, діагноз: «рак правої легені».(а.с.9)

Позивачем сім`ї померлого сплачено допомогу на поховання у розмірі 302 грн. 35 коп.

Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області включило до акту звірки за грудень 2014 року суму виплаченої допомоги на поховання у розмірі 300 гривень, а також витрати на її доставку в розмірі 2,35 гривень, а всього - 302,35 гривень.

Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Монастирищенському районі Черкаської області не прийняло до заліку цю суму з тих мотивів, що смерть ОСОБА_2 не пов'язана із страховим випадком державного соціального страхування.

Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області звернулося в суд з позовом про зобов'язання Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Монастирищенському районі Черкаської області включити в акт звірки виплачену суму допомоги на поховання ОСОБА_2 у розмірі 302,35 гривень.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 2008 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Згідно статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими поховання; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначені у статті 25 Основ. Усі види страхування, крім медичного, включають в себе допомогу на поховання. Так, зокрема, до пенсійного страхування входить допомога на поховання пенсіонерів; до страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, - допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання - допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд соціального страхування від нещасних випадків) зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Статтею 21 цього Закону визначені соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Так, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків у встановленому законодавством порядку зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, регулює питання проведення Фондом соціального страхування від нещасних випадків витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг.

Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 вказаного Порядку).

У пункті 5 зазначеного Порядку визначено, що організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником.

З огляду абзацу другого частини 9 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

У відповідності до частини 4 статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

У статті 24 Закону № 1105-ХІV закріплено аналогічне правило: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини 8 статті 34 вказаного Закону, дає підстави вважати, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити також, що положення пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 4 березня 2003 року № 5-4/4 (далі - Порядок), яким зобов'язано Фонд соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на допомогу на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суперечить положенням Закону № 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21 цього Закону пов'язує виникнення такого обов'язку у Фонду соціального страхування від нещасних випадків зі смертю працівника, а не з отриманням померлим, який не працював, зазначеної вище пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області не надано доказів на підтвердження причинного зв'язку смерті інваліда ОСОБА_2 з одержаним ним трудовим каліцтвом.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат.

Зазначений Управлінням пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області Порядок не регулює спірні відносини, які виникли у цьому випадку, оскільки встановлене цим Порядком правило щодо підписання актів звірки розрахунків підлягає застосуванню лише за відсутності спору.

У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків, у судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватись вимоги про стягнення таких сум, шляхом пред'явлення органами Пенсійного фонду України позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про безпідставність вимог Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області щодо зобов'язання Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Монастирищенському районі Черкаської області включити в акт звірки виплачену суму допомоги на поховання ОСОБА_2 у розмірі 302,35 гривень, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 р., залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 р. у справі за адміністративним позовом Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області до Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Монастирищенському районі Черкаської області про стягнення заборгованості, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І.Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.