Справа № 204/7792/2014(2а/204/0236/2014)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 рокусправа № 204/7792/2014(2а/204/0236/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Кругового О.О. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано назаконним рішення Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська № 75 від 09.10.2014 року щодо відмови позивачу зарахувати до стажу роботи за вислугу років періода роботи на посаді державного службовця - секретаря у цивільних справах народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровськ з 18.05.1977 року по 23.08.1978 року, секретаря судового засідання народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровськ з 03.06.1982 року по 08.12.1987 року, та половину строку навчання у вищому навчальному закладі, а саме 1 рік 10 місяців 30 днів. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» період роботи позивачки з 03.06.1982 року по 16.02.1986 року на посаді секретаря у цивільних справах народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська, з 17.02.1986 року по 09.12.1987 на посаді секретаря судового засідання народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська та половину строку навчання да денному відділенні юридичного факультета Київського державного університету ім. Т.Шевченко, а саме 1 рік 10 місяців 30 днів.

Не погодившись із судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, а в задоволенні позовної заяви позивача відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська та з 22.06.2009 року отримує пенсію за вислугою років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру».

Як видно, 06.10.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо безпідставного незарахування до стажу роботи за вислугу років період роботи на посаді державного службовця - секретаря у цивільних справах народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровськ з 18.05.1977 року по 23.08.1978 року, секретаря судового засідання народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровськ з 03.06.1982 року по 08.12.1987 року, та половину строку навчання у вищому навчальному закладі 1 рік 10 місяців 30 днів.

Відповідно до протоколу № 75 від 09.10.2014 року засіданням комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, встановлено, що відповідно до матеріалів пенсійної справи громадянки ОСОБА_1 з 22.06.2009 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до абз. 4 ст. 50-4 ЗУ «Про прокуратуру». Згідно даного протоколу, період роботи позивачки з 03.06.1982 року по 16.02.1986 року на посаді секретаря у цивільних справах та з 17.02.1986 року по 09.12.1987 на посаді секретаря судового засідання народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська неможливо зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки в цей період роботи вона займала посади державного службовця, але не мала вищої юридичної освіти, як вимагає ЗУ «Про прокуратуру». До того ж, половину строку навчання на денному відділенні з 23.08.1978 по 15.02.1982 року на юридичному факультеті Київського державного університету також неможливо зарахувати до стажу роботи, оскільки Київський державний університет не є вищим юридичним навчальним закладом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 23.08.1978 року по 15.02.1982 року навчалася на денному відділенні юридичного факультету Київського державного університету ім. Т.Шевченко.

Згідно ст. ст. 25, 30 ЗУ «Про вищу освіту» університет - багатопрофільний вищий навчальний заклад четвертого рівня акредитації, який провадить освітню діяльність, пов'язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації широко спектра природничих, гуманітарних, технічних, економічних та інших напрямів науки, техніки, культури і мистецтв, проводить фундаментальні та прикладні наукові дослідження, є провідними науково-методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, відповідний рівень кадрового і матеріально-технічного забезпечення, сприяє поширенню наукових знань та здійснює культурно-просвітницьку діяльність. Можуть створювати класичні та профільні (технічні, технологічні, економічні, педагогічні, медичні, аграрні, мистецькі, культурологічні тощо) університети. Факультет - основний організаційний та навчально - науковий структурний підрозділ вищого навчального закладу третього та четвертого рівнів акредитації, що об'єднує відповідні кафедри і лабораторії.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначає, що позов в частині зарахування до стажу роботи половину строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Київського державного університету ім. Т.Шевченко з 23.08.1978 по 15.02.1982 року, підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо зобов'язання відповідача зарахувати їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» період роботи позивачки з 03.06.1982 року по 16.02.1986 року на посаді секретаря у цивільних справах та з 17.02.1986 року по 09.12.1987 на посаді секретаря судового засідання народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська, то дані вимоги також судом першої інстанції правомірно задоволені з огляду на наступне.

Пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1. до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених пунктами «а» - «г», «д» пункту 7 цього Порядку, надаються також документи, що підтверджують виконання роботи, яка дає право на призначення такого виду пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу», встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок (частина друга). Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (частина шоста). Умови оплати праці державних службовців, розмірі їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 37 закону України «про державну службу», пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Ч.5 ст. 50-1 встановлено, що до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на засадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

За правилами ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» під поняттям «прокурор» у статтях 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних дон них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено належними засобами доказування правомірність відмови позивачці у зарахуванні їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» період роботи позивачки з 03.06.1982 року по 16.02.1986 року на посаді секретаря у цивільних справах та з 17.02.1986 року по 09.12.1987 на посаді секретаря судового засідання народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська.

Щодо позовних вимог стосовно перерахунку пенсії державному службовцю із застосуванням 80 % від заробітної плати, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачка з вказаним питанням письмово не зверталася до Управління фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, у зв`язку з чим, її права в даній частині порушені не були.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко