Справа № 826/4640/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ К/800/48953/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року

у справі № 826/4640/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот»

до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві

про скасування припису

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грот» (далі - ТОВ «Грот») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, в якому просило визнати протиправним і скасування п. 7 припису про усунення вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту від 28 лютого 2014 року відділу з організації пожежної та техногенної безпеки в Київському метрополітені Центру забезпечення діяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що відповідач зобов'язуючи в приписі демонтувати конструкції об'єкта торгівельного призначення, повинен був звернутись з відповідним позовом до суду у порядку, передбаченому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Зазначає, що Правила пожежної безпеки в метрополітенах, затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України 20.06.2012 N 335 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки договір оренди частини підземного переходу укладений позивачем до набрання чинності вказаних правил. Крім того, звертає увагу, що «Актом о вводе в эксплуатацию киоска в переходе станции метрополитена Берестейская» від 30 січня 1995 року та дозволом відділу з організації пожежної охорони в Київському метрополітені при ГУ Держтехногенбезпеки у м. Києві № 37 від 14 червня 2011 року підтверджено ту обставину, що кіоск побудований та введений в експлуатацію з дотриманням вимог протипожежної безпеки.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, відповідач вважає рішення судів законними та обґрунтованими, тому касаційну скаргу просить залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено такі обставини. Посадовою особою відповідача на підставі наказу № 2 від 27 січня 2014 року та посвідчення на перевірку № 49 від 03 лютого 2014 року проведено планову перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки приміщення ТОВ «Грот», розташованого у підземному переході станції метро «Берестейська» Святошинсько-Броварської лінії КП «Київський метрополітен».

За результатами перевірки контролюючим органом складено відповідний акт перевірки № 67 від 28 лютого 2014 року, яким встановлено, зокрема, порушення п. 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах НАПБ В.01.039-2012/510 - конструкції об'єкта торговельного призначення розміщені у підвуличному підземному переході в межах евакуаційного проходу.

На підставі вказаного акту перевірки посадовою особою відповідача винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту від 28 лютого 2014 року, п. 7 якого позивачу пропонується провести демонтаж конструкції об'єкта торговельного призначення, що розміщені у підвуличному підземному переході в межах евакуаційного проходу із зазначенням строку виконання - по закінченню договору оренди.

Позивач, вважаючи п. 7 припису протиправним, звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що порушень процедури проведення планової перевірки не встановлено, а застосований захід реагування відповідача щодо демонтажу конструкції об'єкта торговельного призначення не передбачає обов'язку звернення суб'єкта владних повноважень до адміністративного суду для підтвердження обґрунтованості вжитого заходу.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що орган державного нагляду звертається до суду з позовом у випадку наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

В разі ж необхідності вжиття інших заходів реагування, відмінних від повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, орган державного нагляду складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

І тільки у випадку, передбаченому законом, орган державного нагляду повинен звернутись до суду з відповідним позовом для підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, що застосовані розпорядчим документом.

Як встановлено судами, відповідачем винесено припис, яким запропоновано провести демонтаж конструкції об'єкта торговельного призначення. Такий захід реагування є відмінним від зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг. В той же час, винесення припису не передбачає обов'язку органу державного нагляду звертатись до суду з позовом про підтвердження обґрунтованості вжиття заходів реагування до суб'єкта господарювання.

За таких обставин, доводи позивача про те, що відповідач, зобов'язуючи в приписі демонтувати конструкції об'єкта торгівельного призначення, повинен був звернутись з відповідним позовом до суду у порядку, передбаченому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», є необґрунтованими, базуються на помилковому тлумаченні законодавчих норм та спростовуються викладеним.

Посилання позивача на «Акт о вводе в эксплуатацию киоска в переходе станции метрополитена Берестейская» від 30 січня 1995 року та дозвіл відділу з організації пожежної охорони в Київському метрополітені при ГУ Держтехногенбезпеки у м. Києві № 37 від 14 червня 2011 року, як на докази, що підтверджують обставину побудови та введення в експлуатацію кіоску з дотриманням вимог протипожежної безпеки, обґрунтовано не взято судами до уваги з огляду на те, що на час проведення відповідачем перевірки змінилось нормативне регулювання правовідносин в сфері пожежної безпеки в метрополітені, що зумовило виникнення нових вимог та правил щодо розміщення об'єктів комерційного, торгівельного призначення в метрополітені. При цьому, суд касаційної інстанції не заперечує, що наведені докази можуть підтверджувати відповідність розміщення кіоску нормам пожежної безпеки до зміни нормативного регулювання правовідносин в сфері пожежної безпеки в метрополітені.

Так, п. 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України 20.06.2012 N 335 (були чинними на момент проведення перевірки та підлягали застосуванню до спірних правовідносин суб'єктами, на яких вони розповсюджуються, в тому числі і позивачем) заборонено, зокрема, розміщувати об'єкти комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення на платформах та балконах станцій і в переходах пересадочних вузлів, у підземних і надземних вестибюлях (за винятком автоматів із продажу газет, банкоматів, платіжних терміналів, таксофонів за умови, що вони розміщені поза межами шляхів евакуації), на поверхні землі в межах півкола радіусом 20 м від площини дверей у напрямку евакуації з центром у середині дверної групи, яка включає всі двері з написом "Вхід" та "Вихід" (на виходах із підземних переходів, які не мають дверей, відлік слід виконувати від центра площини краю останньої сходинки; розміщення об'єктів комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення у підвуличних підземних переходах, суміщених із входами (виходами) на станції метрополітену, дозволяється за умови їх розміщення за межами евакуаційного проходу).

Як встановлено актом перевірки та підтверджено судами першої та апеляційної інстанцій, конструкція об'єкта торгівельного призначення (кіоску) розміщена у підвуличному підземному переході саме в межах евакуаційного проходу, що є порушенням наведеним норм. Наведена обставина не спростована позивачем.

Отже, п. 7 припису від 28 лютого 2014 року про демонтаж такої конструкції є законним, прийнятий суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, про що обґрунтовано зазначено судами першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги, які ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, спростовуються викладеним та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: