Справа № 732/48/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 732/48/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Соколова О.О.
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 30.01.2015 року , -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій відповідача стосовно відмови у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати для нарахування пенсії, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії з урахуванням вказаних сум, зобов'язання відповідача виплатити різницю між виплаченим та перерахованим розміром пенсії, починаючи з дня звернення за перерахунком пенсії з 04.12.2014 року та в подальшому проводити нарахування та виплату пенсії з урахуванням даних виплат.

Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 30.01.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права та винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні з таких підстав.

Відповідно до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 06.10.2009 року одержує пенсію за віком згідно з вимогами Закону України «Про державну службу».

04.12.2014 року позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області з проханням включити суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії.

До заяви була додана довідка Державної фінансової інспекції Чернігівської області про складові заробітної плати від 01.12.2014 року № 190 за період з 01.09.2007 року по 30.09.2009 року.

У довідку включені виплати, на які, відповідно до чинного законодавства нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Це виплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Листом від 15.12.2014 року № 39/05/Л-2 Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області повідомило позивача про відсутність правових підстав для врахування вказаних складових до заробітку при обчисленні розміру пенсії, мотивуючи відмову тим, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не віднесені до інших надбавок, як передбачено статтею 33 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з відмовою відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року N3723-XII (далі - Закон N3723-XII), із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII (редакція діє з 26.10.2014 року), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 Закону N3723-XII, перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, з наведених положень вбачається, що призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» 24.03.1995 року №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону N3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Враховуючи вищевикладене, матеріальна допомога та суми індексації входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.2012 року та 14.05.2013 року.

З урахуванням наведених норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що дії відповідачів щодо відмови у перерахунку пенсії є неправомірними, оскільки при нарахуванні та виплаті позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування були сплачені, а отже наведені складові заробітної плати повинні враховуватися при обчисленні (перерахунку) пенсії.

Разом з тим, на думку колегії суддів, вимоги про зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати пенсію у вказаних позивачем розмірах не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам законодавства.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє. Крім того, можливе внесення змін до нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини. Тому період, по який необхідно зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, повинен обмежитись моментом винесення рішення судом першої інстанції.

З тесту оскаржуваної відповідачем постанови, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції застосовано редакцію ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка на момент виникнення спірних правовідносин втратила чинність.

04.12.2014 року чинною була редакція Закону N3723-XII, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII (редакція діє з 26.10.2014 року), яка передбачала, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати.

Натомість, судом першої інстанції помилково в мотивувальній та резолютивній частинах вказано « 90 відсотків від заробітної плати».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті суд першої хоча й правильно по суті вирішив справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 197, 198, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 30.01.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 30.01.2015 року змінити та викласти резолютивну частину рішення в такій редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_2 у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати в заробітну плату для нарахування пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати за роботу на державній службі, які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачені страхові внески відповідно до законодавства та які вказані у довідці від 01.12.2014 року №190, з розрахунку 70 % від заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області виплатити ОСОБА_2 різницю між виплаченим та перерахованим розміром, починаючи з 04.12.2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.»

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 24.03.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.