Справа № 2а-5504/11/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 р. Справа № 64172/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2011 року у справі за позовом Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, яким просив визнати протиправними дії відповідача щодо накладення на боржника штрафу та скасувати постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 23.02.2011 року про накладення штрафу (ВП № 22435123).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що судові рішення в адміністративних справах, що набрали законної сили, в порядку, передбаченому ст. ст. 254, 255 КАС України, є обов'язковими для позивача і підлягають виконанню на всій території України. Тому оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судове рішення Управління не могло виконати з поважних причин, а саме у зв'язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ст. 17 "Про виконавче провадження" (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених п. 2 цієї статті, зокрема підлягають до виконання виконавчі листи, що видаються судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч.2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом та цим законом.

Відповідно до ст. 89 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних торганів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як встановив суд, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист № 2а-11516/09, виданий 22.10.2010 року Полтавським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, виходячи із розрахунку мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчиї актів України», за 2008 рік з урахуванням проведених виплат та провести виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік.

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Кеди М.В. про відкриття виконавчого провадження від 08 листопада 2010 року ВП № 22435123 надано боржнику строк для добровільного виконання рішення до 15 листопада 2010 року.

За невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Кеди М.В. від 15лютого 2011 року ВП № 22435123 на Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради було накладено штраф в розмірі 510,00 грн.

За повторне невиконання рішення суду постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Кеди М.В. від 23 лютого 2011 року ВП № 22435123 накладено на боржника штраф у розмірі 1020,00 грн.

Позивач не заперечує факту невиконання у зазначений державним виконавцем строк судового рішення, а свої дії обґрунтував відсутністю коштів для виплати стягувачу допомоги на оздоровлення на виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що посилання Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на відсутність відповідних бюджетних асигнувань для виплати заборгованості ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки відсутність коштів не може слугувати підставою для невиконання позивачем своїх зобов'язань щодо виплати позивачам належного їм грошового забезпечення у розмірах, передбачених законодавством.

Також колегія суддів враховує, що в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Кечко проти України" (Заява № 63134/00) зазначено, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. А згідно з п. 26 цього рішення суд не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Всупереч законним вимогам державного виконавця у встановлений державним виконавцем строк виконавчий документ боржником не виконано.

Крім того, позивач лише констатує відсутність коштів для виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення на виконання рішення суду, однак не надав жодних доказів вжиття ним передбачених законодавством заходів в межах своїх повноважень щодо виділення йому таких коштів для подальшої виплати ОСОБА_1

Враховуючи наведені вище обставини та правові норми, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних дій та постанови відповідача.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2011 року у справі № 2а-5504/11/1370 за позовом Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про скасування постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький