Справа № 826/1440/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2015 року № 826/1440/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилась у ненаданні повідомлення про пересилання скарги від 02.01.2015 року за належністю відповідному органу чи посадовій особі;

- зобов'язати відповідача надати повідомлення про пересилання скарги від 02.01.2015 року за належністю відповідному органу чи посадовій особі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» щодо ненадання у визначений законодавцем термін повідомлення про пересилання звернення від 02.01.2015р. за належністю відповідному органу чи посадовій особі.

Відповідно до статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа призначена до розгляду в порядку скороченого провадження і відповідачу запропоновано подати через відділ документообігу суду заперечення на позов або заяву про визнання позову.

23 лютого 2015 року відповідач, скориставшись своїм процесуальним правом, направив письмові заперечення проти позову, в яких уповноважений представник ГУ МВС України в м. Києві, посилаючись на положення Закону України «Про міліцію», а також вказуючи на те, що Головне управління Міністерства внутрішніх справи України в місті Києві і Шевченківський районне управління ГУ МВС України в м. Києві є органами державної виконавчої влади і мають однакові права та обов'язки (компетенцію) стверджує, що доводи позивача про необхідність повідомлення про пересилання його скарги від 02.01.2015р. не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Ознайомившись із наведеними в обґрунтування позову доводами позивача, а також запереченнями представника відповідача по суті позовних вимог, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

06 січня 2015 року ОСОБА_1 направив на адресу Генеральної прокуратури України датовану 02 січня 2015 року скаргу, в якій, посилаючись на невиконання ГУ Міндоходів у м. Києві і ГУ МВС України в м. Києві покладеного Прокуратурою міста Києва обов'язку по вжиттю певних заходів щодо Групи компаній «ЛІГА», просив зобов'язати наведені головні управління провести перевірку підприємства та встановити, чи належним чином воно зареєстровано та чи правомірно здійснює господарську діяльність.

Супровідним листом від 14.01.2015р. за №19-р, копія якого направлена ОСОБА_1, Генеральна прокуратура України направила вказану скаргу до Прокуратури міста Києва для розгляду і прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Прокуратура міста Києва супровідним листом від 17.01.2015р. №07/1/5-р-15 на підставі ст.7 Закону України «Про звернення громадян» направила за належністю до ГУ Міндоходів у м. Києві і ГУ МВС України в м. Києві для розгляду в межах компетенції звернення ОСОБА_1 щодо здійснення господарської діяльності групи копаній «ЛІГА» та з інших питань. Копія даного супровідного листа направлена позивачу, якому також було додатково повідомлено, що відповідно до п.33 розділу ХІІ Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності з 26 жовтня 2014 року, прокуратура не здійснює нагляд за дотриманням законодавства про звернення громадян.

Відповідно до реєстраційної картки звернень громадян, скарга ОСОБА_1 зареєстрована в ГУ МВС України в м. Києві 19.01.2015 року за №К-403.

В подальшому Шевченківське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві на ім'я ОСОБА_1 склало лист-відповідь за №59/вх.К-223, датований 03.02.2015р.

При цьому, відповідач будь-яких підтверджень направлення ОСОБА_1 повідомлення щодо спрямування його скарги до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на розгляд по суті і для надання відповіді, суду не надав стверджуючи про відсутність законодавчо закріплених підстав для таких дій.

Даючи правову оцінку встановленим у справі обставинам з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд зважає на наступне.

У відповідності до частини 1 статті 5 Закону України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі також Закон від 02.10.1996р. №393/96-ВР у відповідній редакції) звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

З метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення, покращання, удосконалення організації їх особистого прийому в апараті Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органах внутрішніх справ України, а також у вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах і організаціях, що належать до сфери його управління, та на виконання ст.40 Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «Про міліцію», «Про статус народного депутата України», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про інформацію» наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року №1177, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 року за №1361/9960 затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення в чинній редакції).

Пунктом 5.2 Положення встановлено, що стосовно кожного звернення не пізніше ніж у п'ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень:

- прийняти до свого провадження (п.п.5.2.1);

- передати на вирішення до підпорядкованого чи іншого органу внутрішніх справ (п.п.5.2.2).

- надіслати за належністю до іншого органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів внутрішніх справ, про що одночасно повідомити автора (п.п.5.2.3).

- залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України «Про звернення громадян» (п.п.5.2.4).

В пункті 5.3 даного Положення закріплено, що у разі направлення звернення для перевірки й прийняття рішення до підвідомчих органів внутрішніх справ термін розгляду такого звернення обчислюється з дня надходження його до органу внутрішніх справ вищого рівня й закінчується днем надання відповіді тим органом внутрішніх справ, який його розглядав по суті. В інших випадках термін розгляду звернень громадян обчислюється від дня їхньої реєстрації.

Про пересилання звернення до іншого органу внутрішніх справ необхідно обов'язково інформувати автора звернення.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що неповідомлення позивача Головним управлінням МВС України в м. Києві про надсилання його скарги за належністю до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві суперечить приписам статті 7 Закону, якою на отримувача звернення покладено обов'язок повідомляти заявника про надсилання його скарги за належністю, а позиція відповідача не узгоджується з пунктом 5.3 Положення

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної норми Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності своєї бездіяльності щодо неповідомлення ОСОБА_1 про направлення його скарги від 02.01.2015р. за належністю.

У зв'язку з наведеним позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з урахуванням встановлених судом обставин з обранням належного способу захисту порушеного права.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 167, 1832, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві щодо неповідомлення ОСОБА_1 про пересилання його скарги від 02.01.2015 року до іншого органу внутрішніх справ.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві повідомити ОСОБА_1 про пересилання його скарги від 02.01.2015 року за належністю відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян».

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 коп.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Н.А. Добрівська