Справа № 826/3454/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2015 року № 826/3454/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Начальника Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ в Київській області підполковника міліції Троян В.А., Головного управління Міністерства внутрішніх справ України
про визнання протиправним та скасування наказів, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області підполковника міліції Троян В.А., Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправним та скасування наказів від 27.12.2014 №2773, від 29.01.2015 №49 о/с зобов'язання поновити позивача на посаді старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець» в Київській області.

Позов вмотивовано тим, що позивачем не було допущено факту порушення службової дисципліни, отже оскаржений наказ є безпідставним та протиправним.

Представник відповідача - Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області підполковника міліції Троян В.А. - в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, проте явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

На час виникнення спірних правовідносин лейтенант міліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець».

Наказом від 27.12.2014 №2773 за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, наказів МВС України та Головного управління щодо дотримання транспортної дисципліни, а саме: керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом від29.01.2015 №49 о/ «по особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Підпунктом "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року N 114, передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою начальник призначає службове розслідування, що має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 06.10.2014 №2128 проведено службове розслідування по факту порушення транспортної дисципліни ОСОБА_1, за результатом якого складено висновок затверджений 20.10.2014.

Зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що 05.09.2014 о 06.00 годин працівниками ВДАІ з обслуговування міста Кіровоград підпорядкованого УДАЇ МВС Кіровоградської області в місті Кіровоград на проспекті Університетський зупинено автомобіль OPEL OMEGA днз НОМЕР_1 під керуванням старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець» ГУ МВС України ОСОБА_1, який порушив п. 2.9 ПДР України (керування транспортним засобом в станіт алкогольного сп'яніння).

Відносно ОСОБА_1 складений адміністративний протокол серії АВ2 №840983 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортним засобом в стані сп'яніння). Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, відмовився.

Аналогічні висновки викладено у висновку службового розслідування по факту порушення транспортної дисципліни ОСОБА_1 затвердженому 26.12.2014.

Позивач обґрунтовуючи позов зазначає, що 05.09.2014 він не перебував на службі, отже відсутній факт порушення службової дисципліни. Проте, факт керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння позивач не заперечує.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.02.2015 у справі № 752/118/15 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З огляду на викладене, факт керування позивачем 05.09.2014 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння не потребує доказування.

Суд приймає до уваги, що на час прийняття оскаржених наказів, не було прийнято судове рішення в адміністративній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Проте, позивача звільнено за порушення службової дисципліни, яке виразилось у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, а не за вчинення адміністративного правопорушення, отже суд не вбачає порушень норм Дисциплінарного статуту та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року N 114 при прийнятті оскарженого наказу.

Суд вважає не обґрунтованими доводи позивача, що 05.09.2014 він не перебував на службі суд зазначає, що особа вважається такою, що перебуває на службі в органах внутрішніх справ з моменту прийняття на роботу та до моменту прийняття наказу про звільнення з органів внутрішніх справ. Враховуючи, що 05.09.2014 позивач проходив службу на посаді старшого інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець», що не заперечується позивачем, отже позивач на час вчинення дисциплінарного проступку перебував на службі.

Відповідно до п. 16 Дисциплінарного статут дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що факт правопорушення допущено позивачем 05.09.2014, службове розслідування закінчено 26.12.2014, а оскаржений наказ прийнято 27.12.2014, суд не вбачає порушення відповідачами п. 16 Дисциплінарного статуту при прийнятті оскаржених наказів.

Пунктами 26 та 27 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення повинно відповідати тяжкості вчиненого проступку і ступеню провини. За вчинений дисциплінарний проступок накладається тільки одне стягнення. При визначенні виду і міри покарання беруться до уваги: характер проступку, його наслідки, обставини, за яких його було вчинено, попередня поведінка винного, його ставлення до служби, стаж служби і рівень кваліфікації. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

В матеріалах справи наявні характеристики позитивні характеристики позивача, проте Дисциплінарним статутом, а також іншими актами законодавства не передбачено обов'язкового врахування тих чи інших обставин як такі, що пом'якшують відповідальність особи в обов'язковому порядку.

Викладене свідчить, що відповідачем при оскаржувані накази прийнято з урахуванням характеру проступку, обставин за яких його було вчинено, наслідки такого проступку, тобто дотримано вимоги ст. 26 та 27 Дисциплінарного статуту.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Вищенаведене свідчить про те, що в діях відповідача при винесенні оскаржуваних наказів не виявлено порушень вказаних норм законодавства, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда