Справа № 815/1107/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1107/15
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Белан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій Одеського обласного військового комісаріату, оформлене протоколом № 12 від 15.12.2014 року про відмову у визнанні ОСОБА_1 учасником бойових дій;

- зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він у 1989 році був курсантом Львівського пожежно-технічного училища МВС СРСР. У 1989 році на території республік Азербайджану та Вірменії відбувся збройний конфлікт між вірменським та азербайджанським населенням, для припинення якого були введені війська та підрозділи МВС СРСР. У зв`язку з такими подіями за рішенням уряду СРСР та розпорядження МВС СРСР в складі окремого батальйону, сформованого з числа курсантів та офіцерів училища на підставі наказу ЛПТУ від 06.04.1989 року № 37 «О создании отдельного батальона для выполнения задания МВД СССР в Закавказском регионе», від 20.06.1989 р. № 59 о/с, від 11.05.1989 р. № 46 о/с «По личному составу», позивач був направлений на службу, на територію Нагірно-Карабахської автономної області Азербайджанської PCP для виконання спеціального завдання та збройних конфліктів для нормалізації обстановки, відновлення законності і правопорядку в республіках Закавказзя. В зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до Суворовського районного військового комісаріату м.Одеси з проханням розглянути заяву та визначити статус учасника бойових дій, а також видати посвідчення встановленого зразка. Суворовським районним військовим комісаріатом заяву ОСОБА_1 за вих. № 2927 від 11.11.2014р. було направлено на розгляд комісії Одеського обласного військового комісаріату вих. № 2828 від 12.11.2014р. 29.12.2014р. за вих.№2998 ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 надав позивачу відповідь комісії Одеського обласного військового комісаріату, в якій було відмовлено в визначенні позивачу статусу учасника бойових дій згідно зі ст.6 п.34 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки охорона громадського порядку не відноситься до участі в бойових діях (лист отримано 20.01.2015р.). Позивач також вказав, що згідно наказу № 59 о/с, від 11.05.1989 р. № 46 о/с «По личному составу», позивач був направлений на службу, на територію Нагірно-Карабахської автономної області Азербайджанської PCP для виконання спеціального завдання та збройних конфліктів для нормалізації обстановки, відновлення законності і правопорядку в республіках Закавказзя. За сумлінне виконання військового і службового обов`язку в особливому районі Нагірно-Карабахської автономної області позивача нагороджено цінним подарунком згідно наказу ЛПТУ № 46 о/с від 11.05.1989 р.

Враховуючи викладене, позивач вважає дії комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконними про відмову у визнанні ОСОБА_1 учасником бойових дій.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, надав письмові заперечення, в яких зазначено, що згідно ч.2 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 затверджено Перелік держав і періодів бойових дій на їх території. Представник відповідача зазначив, що у вказаному переліку держав і періодів бойових дій на їх території відсутні будь-які відомості щодо бойових дій на території Азербайджану та Вірменії. Крім того, у постанові Верховного Суду України по справі № 21-137а14 від 03.06.2014 року зазначено, що підставою для надання статусу учасника бойових дій є наявність держав і періодів бойових дій на їх території у Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. № 63. Також представник відповідача вказав, що Комісія при Одеському обласному військовому комісаріаті не має підстав та повноважень для прийняття рішення щодо визначення заявника учасником бойових дій, оскільки компетенція Комісії не поширюється на осіб, які перебували у складі органів Міністерства внутрішніх справ. Відповідно до вищезазначеного Положення, затвердженого наказом Міністра оборони України від 08.04.2009 року № 158, Комісія правомочна визначати учасників бойових дій виключно з числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників.

Враховуючи зазначене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні даного позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного військового комісаріату м. Одеси з проханням встановити йому статус учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка. В заяві позивач зазначив, що у 1989р. він був курсантом Львівського пожежно-технічного училища МВС СРСР. У 1989 р. на території республік Азербайджану та Вірменії відбувся збройний конфлікт між вірменським та азербайджанським населенням, для припинення якого були введені війська та підрозділи МВС СРСР. У зв`язку з такими подіями за рішенням уряду СРСР та розпорядженням МВС СРСР в складі окремого батальйону, сформованого з числа курсантів та офіцерів училища на підставі наказу ЛПТУ від 06.04.1989 р. № 37 «О создании отдельного батальона для выполнения задания МВД СССР в Закавказском регионе», від 20.06.1989 р. № 59 о/с, від 11.05.1989 р. № 46 о/с «По личному составу», він був направлений на службу на територію Нагірно-Карабахської автономної області Азербайджанської PCP для виконання спеціального завдання та збройних конфліктів для нормалізації обстановки, відновлення законності і правопорядку в республіках Закавказзя. За сумлінне виконання військового і службового обов`язку в особливому районі Нагірно-Карабахської автономної області нагороджений цінним подарунком згідно наказу ЛПТУ № 46 о/с від 11.05.1989 р.

12.11.2014 року за № 2930 Суворовським районним військовим комісаріатом на заяву за вх.№ 2927 від 11.11.2014 року було повідомлено, що документи ОСОБА_1 направлено на розгляд комісії Одеського обласного військового комісаріату вих. № 2828 від 12.11.2014 року.

29.12.2014 року за вих. № 2998 Суворовський районний військовий комісаріат надав відповідь, що комісією Одеського обласного військового комісаріату позивачу відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій , оскільки згідно зі ст. 6 п. 34 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» охорона громадського порядку не відноситься до участі в бойових діях.

Питання визначення статусу учасників бойових дій у Збройних Силах України врегульовано Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Положенням про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, яке затверджено наказом Міністра оборони України від 08.04.2009 року № 158 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.05.2009 року № 428/16444.

Статтею 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно ч.2 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затверджено Перелік держав і періодів бойових дій на їх території.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача стосовно того, що він, перебуваючи у складі окремого батальйону Міністерства внутрішніх справ СРСР, приймав участь в бойових діях під час конфлікту між Азербайджаном та Вірменією у 1989 році, оскільки у вказаному Переліку держав і періодів бойових дій на їх території відсутні будь-які відомості щодо бойових дій на території Азербайджану та Вірменії.

Положення примітки 6 до вищезазначеного Переліку стосовно можливості визнання осіб учасниками бойових дій після грудня 1979 року поширюються лише на військових фахівців, яких Генеральний штаб Збройних Сил колишнього СРСР направляв у країни, на території яких велися бойові дії, і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях. Відсутність вищезазначених обставин виключає можливість визнання учасниками бойових дій після грудня 1979 року осіб, які виконували спеціальні завдання в умовах надзвичайного стану та при вирішенні збройних конфліктів, відновлення законності та правопорядку на території колишніх республік Союзу РСР (у тому числі Азербайджанської РСР).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України по справі №21-137а14 від 03.06.2014 року, згідно якої підставою для надання статусу учасника бойових дій є наявність держав і періодів бойових дій на їх території у Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. № 63. Згідно наведеної постанови, колегія суддів Верховного Суду України дійшла висновку, що положення примітки 6 до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. № 63 стосовно можливості визнання осіб учасниками бойових дій після грудня 1979 року поширюється лише на військових фахівців, яких Генеральний штаб Збройних Сил колишнього союзу PCP направляв у країни, на території яких велися бойові дії, і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил колишнього союзу PCP про їх особисту участь у бойових діях. Відсутність вищезазначених обставин виключає можливість визнання учасниками бойових дій.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, у позивача відсутні підстави для визнання його учасником бойових дій.

Також суд зазначає, що Комісія з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, яка створена при Одеському обласному військовому комісаріаті, діє на підставі Наказу Міноборони України від 08.04.2009 року № 158 "Про затвердження Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України та Інструкції про порядок видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни - учасник бойових дій" та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України" (далі - Положення № 158 від 08.04.2009 року).

Згідно п.7 Положення № 158 від 08.04.2009 року, на комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів покладається вирішення питань про визначення учасників бойових дій з числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників - за місцем їх реєстрації, вивчення і подання документів до комісії Міністерства оборони України осіб, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

З наданих позивачем документів вбачається, що ОСОБА_1 під час перебування на території Азербайджанської PCP, перебував у складі органів Міністерства внутрішніх справ СРСР. Тобто позивач не перебував у складі Збройних Сил та не звільнявся з лав Збройних Сил.

Таким чином, Комісія при Одеському обласному військовому комісаріаті не має повноважень для встановлення позивачу статусу учасника бойових дій.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив у визнанні ОСОБА_1 учасником бойових дій, а тому підстав для зобов`язання Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій Одеського обласного військового комісаріату визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка, суд не вбачає.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7-9, 11, 71, 86, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій, оформленного протоколом № 12 від 15.12.2014 року, про відмову у визнанні ОСОБА_1 учасником бойових дій; зобов`язання Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій Одеського обласного військового комісаріату визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови 23 березня 2015 року.

Суддя: В.В.Андрухів

відмовлено повністю.