Справа № 2а-0770/727/12
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 876/6165/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області ДПС на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Золота долина» до Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2008 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Золота долина» звернувся до суду з адміністративним позовом до Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області ДПС, в якому просив визнати нечинним в повному обсязі податкове повідомлення-рішення № /0/831-2300/03 від 21.11.2008 року щодо донарахування позивачу податку на пибуток підприємств на загальну суму 82263 грн.; визнати нечинним в повному обсязі податкове повідомлення-рішення № /0/832-2300/04 від 21.11.2008 року щодо онарахування позивачу податку на додану вартість на загальну суму 77559 грн

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що валові витрати та податковий кредит сформовано на підставі отриманих накладних, вартість отриманих товарів та послуг правомірно віднесено до складу валових витрат, у відповідності до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", сплачений ПДВ в зв'язку з їх отриманням відноситься до складу податкового кредиту, згідно Закону України "Про податок на додану вартість".

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Золота долина" до Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції від 21 листопада 2008 року № /0 про визначення товариству з обмеженою відповідальністю "Золота долина" суми податкового зобов'язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 82263,00 грн. (за основним платежем - 54842,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 27421,00 грн.). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції від 21 листопада 2008 року № /0 про визначення товариству з обмеженою відповідальністю "Золота долина" суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 77559,00 грн. (за основним платежем - 51706,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 25853,00 грн.).

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не з'ясував обставини, які мають істотне значення для справи, порушив норми матеріального права, просив таке скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вироком суду у кримінальній справі встановлено, що підприємець ОСОБА_1 умисно ухилявся від сплати податків. Відтак угоди, укладені між ним і позивачем суперечать інтересам держави і суспільства, порушують публічний порядок тому є нікчемними.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга належить до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області ДПС проведено невиїзну перевірку ТОВ "Золота долина" з питань фінансово-господарських відносин з ПП ОСОБА_1 за період з 01.10.2005 року по 31.06.2007 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 10.11.2008 року № 70-2300/30242635, згідно якого встановлено наступні порушення: 1. ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", що призвело до нарахування податку на прибуток: за 4 квартал 2005 року на суму 17058,00 та за 2006 рік на суму 37785,00 грн., в т.ч., за 1 кв.2006 року - 21082,00 грн., за 2 кв.2006 року - 8752,00 грн., за 3 кв. 2006 року - 7950,00 грн. та ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", що призвело до нарахування ПДВ за період з 01.10.2005 року по 31.12.2005 року на суму 8846,00 грн. та за 2006 рік на суму 42860,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки, 21 листопада 2008 року Свалявською МДПІ прийнято податкові повідомлення - рішення: № /0 про визначення ТОВ "Золота долина" суми податкового зобов'язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 82263,00 грн. (за основним платежем - 54842,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 27421,00 грн.) та № /0 (а.с.20 Т.1, про визначення ТОВ "Золота долина" суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 77559,00 грн. (за основним платежем - 51706,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 25853,00 грн.).

Перевіркою встановлено наявність взаємовідносин ТОВ "Золота долина" з ПП ОСОБА_1 (придбання за перевірений період товарно - матеріальних цінностей, вартість яких та ДПВ у вартості включено до валових витрат та податкового кредиту), який визнаний винним та засуджений за ухилення від сплати податків, з чого вбачається здійснення підприємницької діяльності ПП ОСОБА_1 на підставі угод (в т.ч. з ТОВ "Золота долина") відбувалось з метою, що завідомо суперечила інтересам держави, що відображалась в умисному ухиленні ОСОБА_1 від сплати податків. З наведеного перевіркою зроблено висновок про суперечність угод інтересам держави і суспільства, в зв'язку з чим правочин є нікчемним.

Такі висновки податкового органу колегія суддів вважає підставними, виходячи з наступного.

Зокрема, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення виходив з того, що відповідно до податкових накладних (а.с.30-32 Т.2, а.с.34 Т.2, а.с.36 Т.2, а.с.41-42 Т.2), актів виконаних робіт (а.с.33 Т.2, а.с.43-44 Т.2), видаткових накладних (а.с.35 Т.2, а.с.37 Т.2, а.с.39-40 Т.2) підтверджується факт отримання товарно - матеріальних цінностей, робіт та послуг ТОВ "Золота долина" від ПП ОСОБА_1, отримані товари та послуги оприбутковані підприємством, у вартості отриманого товару наявний та сплачений ПДВ, за наслідками придбання правомірно сформовані валові витрати та податковий кредит, таким чином, реальність здійснення господарських операцій (як отримання товарів та послуг, так і використання в господарській діяльності позивачем) підтверджена наявними в матеріалах справи доказам.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції безпідставно відхилено ту обставину, що вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2007 року, який набрав законної сили, підприємця ОСОБА_1 засуджено за ст. 212 ч. 3 Кримінального кодексу України за ухиляння від сплати податків у зв'язку з фактичним ненадходженням до бюджету податків в особливо великих розмірах.

Доказом вини підприємця ОСОБА_1 в умисному ухиленні від сплати податків слугували, зокрема, акт перевірки від 08.09.2006 року № 12/1700/НОМЕР_1, за результатами якого підприємцю було нараховано податкові зобов'язання та покази директора ТОВ «Золота долина» у якості свідка про те, що здійснюючи підприємницьку діяльність мав певні угоди з підприємцем ОСОБА_1

Вироком суду у кримінальній справі встановлено, що підприємець ОСОБА_1 здійснюючи господарську діяльність умисно, приховуючи об'єкти оподаткування, не подавав податкової звітності у зв'язку з чим умисно ухилявся від сплати податків, що привело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

З викладеного вбачається, що здійснення підприємцем ОСОБА_1 господарської діяльності на підставі укладених угод, зокрема із ТОВ «Золота долина», відбувалося з метою, яка завідомо суперечила інтересам держави і суспільства, та відображалося в умисному ухиленні підприємцем ОСОБА_1 від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах. З метою приховування об'єкту оподаткування підприємцем не подавалась податкова звітність. Укладені угоди були спрямовані на здійснення незаконної підприємницької діяльності та приховування ПП ОСОБА_1 прибутку від оподаткування та несплати ПДВ, оскільки підприємець прагнув настання протиправних наслідків у вигляді ненадходження до бюджету сум активів.

Вищевикладені обставини з врахуванням встановленого вироком суду свідчать про суперечність угод, укладених між ПП ОСОБА_1 та ТВ «Золота долина» інтересам держави і суспільства та порушують публічний порядок.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

В силу ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт і здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Понесені витрати на послуги повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне виконання тої чи іншої послуги.

Відповідно до п.1.7. ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та Інематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого |шіатника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додйну вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими ладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього шоу).

Відповідно до вимог п.2 ст.215, ст.203, ст.228 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину йсним судом не вимагається.

В силу ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок є нікчемним.

П.п.3.2.1 п.3.2 ст.З Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що у випадках коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податок на додану вартість, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені.

Отже, несплачений підприємством податок на додану вартість, внаслідок неправомірного формування податкового кредиту, є дохідною частиною державного бюджету, власністю держави.

Таким чином, позивачем порушено ст.228 Цивільного Кодексу України щодо укладення правочину, який суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний прядок, спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст.216 Цивільного Кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення відповідача від 21.11.2008 року № /0 та № /0 є обґрунтованим і вмотивованим, а відтак вимоги позовної заяви - безпідставними. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи що, в силу ст. 202 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови, та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Свалявської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області ДПС задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року в справі № 2а-0770/727/12 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Золота долина» відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя О.І. Довга

суддя З.М. Матковська