Справа № 802/465/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 березня 2015 р. Справа № 802/465/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Жупанової Д.О.

представника позивача: Широкобород А.Г.

представника відповідача: Кирилюка Д.В.

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Немирівської міської ради

до: Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного підприємця ОСОБА_4

про: визнання недійсною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулася Немирівська міська рада до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного підприємця ОСОБА_4, про визнання недійсною та скасування реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт з будівництва комерційної споруди по АДРЕСА_1 від 23.10.2012 року № ВН .

Протокольною ухвалою суду від 23.03.2015 року на підставі статті 52 КАС України здійснено заміну первинного відповідача - департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, який не має статусу юридичної особи, на належного відповідача - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.11.2008 року між Немирівською міською радою та ПП ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 терміном на 5 років. В період дії цього договору ПП Заярною замовлено проект будівництва комерційної споруди, яка мала розміщуватися на орендованій земельній ділянці, у зв'язку з чим 23.10.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за № ВН . Однак, у зв'язку із тим що у даний час орендні правовідносини між міською радою та ПП ОСОБА_4 закінчилися і остання не зверталася з відповідник клопотанням щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки, тому позивач з посиланням на ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 14 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою КМ України від 13.04.2011 року № 466 вважає, що оскаржувана Декларація про початок виконання будівельних робіт підлягає скасуванню у зв'язку з відсутністю у ПП ОСОБА_4 документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, а отже і відсутністю будь-яких прав для здійснення будівництва на ній.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі за обставин, що викладені у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Представник третьої особи у судовому засіданні також проти позову заперечував, вважаючи заявлені вимоги необґрунтованими та безпідставними, а тому просив суд відмовити Немирівській міській раді у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 19 листопада 2008 року між Немирівською міською радою та ПП ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0120 га по АДРЕСА_1 строком на п'ять років, який зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 22.04.2009 року за № 06.

У період дії даного договору ПП ОСОБА_4, будучи замовником будівництва комерційної споруди на зазначеній вище земельній ділянці, направила до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області декларацію про початок виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1.

23.10.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області здійснено державну реєстрації вказаної декларації за № 8.

Позивач переконує суд, що оскільки у даний час договір оренди земельної ділянки із ПП ОСОБА_4 не продовжений у встановленому порядку, тому остання неправомірно користується такою земельною ділянкою та не має права здійснювати на ній будівництва.

Однак, на переконання суду заявлені позивачем вимоги із тих підстав, які наведені у позовній заяві є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволеними бути не можуть з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана діяти лише на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері містобудування врегульовані, зокрема Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та прийнятими на його виконання підзаконними актами.

Вказаним законом та постановами Кабінету Міністрів України № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та № 466 "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" визначені завдання та повноваження відповідача.

Здійснивши системний аналіз вказаних норм права, суд дійшов висновку, що на час виникнення спірних правовідносин - реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт - 23 жовтня 2012 року, норми діючого законодавства не передбачали можливість скасування декларації про початок виконання будівельних робіт у разі невідповідності зазначених в декларації даних і внесеної в неї інформації дійсним даним.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності від 20 листопада 2012 року № 5496-VI до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" внесено зміни, зокрема його доповнено ст. 39-1, яка визначає, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 року № 918 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 і від 13 квітня 2011 року № 466. Так відповідно до п. 14 останньої Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом. Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішення суду про скасування декларації, що набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, на думку суду, дія ст. 39-1, якою доповнено Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", та п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, на які посилається Немирівська міська рада як на підстави даного позову, не можуть поширюватись на правовідносини, що існували або виникли до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

При цьому суд виходить із того, що принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативно-правових актів є загальним принципом права, який має пріоритетне застосування.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена у постанові від 28.10.2014р. по справі № К/800/43065/14.

У зв'язку з цим суд вважає, що не має доцільності перевіряти будь-які факти, які могли б свідчити про порушення декларантом законодавства у сфері містобудування, оскільки це не має правового значення, адже на час виникнення спірних правовідносин таких наслідків, як скасування декларації про початок виконання будівельних робіт не існувало.

Разом із тим, суд не може оминути поза увагою ту обставиною, що навіть сам позивач не оспорює протиправність реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт на момент вчинення такої реєстрації - 23.10.2012 року. Натомість, свої доводи зводить лише до того, що у даний час закінчилась дія договору оренди земельної ділянки від 19.11.2008 року, на якій мають проводитись будівельні роботи, а тому ПП ОСОБА_4 не має правових підстав користуватися даною земельною ділянкою.

Проте, вказані доводи позивача повністю спростовані висновками, що містяться у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 року по справі № 902/1309/14 за позовом Немирівської міської ради до ПП ОСОБА_4 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, яка набула законної сили. Даним судовим рішенням встановлено, що ПП ОСОБА_4 правомірно набула право забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1, а попередній договір оренди земельної ділянки вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Наведені вище обставини свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог.

Завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що у задоволені адміністративного позову необхідно відмовити.

З урахуванням положень ст. 94 КАС України, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати стягненню з Державного бюджету не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович