Справа № 295/11031/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенцова Л.М.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" березня 2015 р. Справа № 295/11031/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю позивача та його представника, представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "21" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах , -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язати відповідача призначити йому зазначений вид пенсії.

В обґрунтування вимог зазначав, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, однак, відповідачем неправомірно відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності достатнього стажу.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_4 за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах з 13 березня 2014 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилися ті обставини, що стаж роботи позивача, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах складає 4 роки 11 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пільгової пенсії. Окрім того, апелянт зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо його звільнення саме 14.07.1988 року.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2014 року позивачу виповнилося 55 років та в квітні 2014 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням комісії по розгляду питань, пов"язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 23.05.2014 №21/4 відмовлено ОСОБА_4 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 через відсутність необхідного пільгового стажу. У відповіді позивачу від 02.06.2014 року відповідач також посилався на зустрічну перевірку під час якої встановлено, що в записі №10 трудової книжки та картці форми Т-2 було допущено помилку в даті звільнення, оскільки згідно наказу №82-к від 30.06.1988 ОСОБА_4 звільнено з 14.06.1988 року, а не з 14.07.1988 року .

Суд першої інстанції надаючи правову оцінку рішенню щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, дійшов висновків, що відповідач діяв протиправно, оскільки судом встановлено, що в наказі про звільнення №82-к від 30.06.1988 допущено описку щодо дати звільнення.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

За змістом статей 12, 13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону (60 років), на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка. Згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії трудової книжки позивача, 20.06.1983 року він був прийнятий на роботу до Житомирського заводу «Автозапчастина», який у подальшому було перейменовано на ВАТ «Житомирський завод «Автозапчастина», а з 16.06.1988 року по 14.07.1988 року працював ливарником на машинах центробіжного лиття та вагранником у ливарному цеху, які входять до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що його звільнено з роботи 14.07.1988 року (запис №10) за ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 82-к від 30.06.1988.

Проте, при проведенні відповідачем зустрічної звірки встановлено, що в записі №10 трудової книжки та в картці форми Т-2 було допущено помилку в даті звільнення, так як згідно наказу № 82-к від 30.06.1988 позивача звільнено з посади ливарника з 14.06.1988 року.

Також, ліквідатором Житомирського заводу «Автозапчастина» було видано довідку №103 від 02.04.2014 про підтвердження трудового стажу роботи для призначення пільгової пенсії в якій зазначено, що ОСОБА_4 виконував ливарні роботи на відцентрованих машинах з 16.06.1986 по 14.06.1988 року.

З огляду на викладене, у відповідача були відсутні підстави для призначення ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на час звернення за призначенням пенсії його стаж складав лише 4 роки 11 місяців 25 днів, що підтверджується записами змістом трудової книжки та уточнюючою довідкою, яку видано на підставі наказу № 82-к від 30.06.1988.

На час звернення за призначенням пенсії та на час розгляду справи, відповідні зміни до трудової книжки позивача не вносилися.

В свою чергу, порядок ведення трудових книжок передбачено Інструкцією, яку затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 N 58 , зареєстровано в Міністерстві юстиції України17 серпня 1993 за N 110 .

За змістом п.2.4. усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (п. 2.6.).

Пунктом 2.8. Інструкції передбачено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п.2.9. виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, відомості внесені до трудової книжки позивача щодо звільнення не відповідають тексту наказу № 82-к від 30.06.1988.

Посилання позивача та його представника на те, що наказ № 82-к від 30.06.1988 містить описку щодо дати звільнення, оскільки позивач з 13.06.1988 року по 14.07.1988 року перебував у відпустці, а тому зазначені в трудовій книжці відомості відповідають фактично виконаній роботі безпідставно прийнято судом першої інстанції.

Зокрема, суд першої інстанції, з посиланням на покази свідків ОСОБА_6, яка згідно її трудової книжки до 1991 року займала посаду начальника відділу кадрів Житомирського заводу «Автозапчастина» та ОСОБА_7 який, займаючи посаду майстра, був безпосереднім начальником позивача, а також, з урахуванням відомостей, що містяться в особового рахунку за 1988 рік, дійшов висновків, що наказ № 82-к від 30.06.1988 містить описку щодо дати звільнення.

Проте, дійшовши такого висновку, суд вийшов за межі предмету і підстав позову, оскільки фактично вніс зміни до наказу про звільнення в частині визначення дати звільнення.

Як убачається з матеріалів справи та пояснень позивача, останній не звертався в порядку цивільного судочинства до суду з вимогами про визнання незаконним наказу № 82-к від 30.06.1988 в частині визначення дати звільнення та внесення відповідних змін до вказаного наказу.

Так само, відсутні і докази того, що такі зміни вносилися підприємством чи ліквідатором самостійно на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт (перебування у відпустці) саме до 14.07.1988 року.

Надані позивачем особиста картка форми №Т-2 та особовий рахунок за 1988 рік, а так само і покази свідків, які допитані судом першої інстанції, не є належними доказами по вказаній справі, оскільки не стосуються предмету доказування.

Разом з тим, зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що після звільнення згідно наказу № 82-к від 30.06.1988, позивач 06.07.1988 року був прийнятий на роботу в м"ясопереробний термічний відділ апаратчиком термічної обробки ковбасних виробів згідно наказу №289к від 05.07.1988 (запис №11 в трудовій книжці) .

З урахуванням вищезазначеного, в управлінні Пенсійного фонду України в м. Житомирі були відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах на підставі наданих ним документів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області задовольнити, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "21" січня 2015 р. скасувати та прийняти нову.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання рішення неправомірним та зобов"язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" березня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

4 - представник позивача ОСОБА_8 АДРЕСА_2 - ,