Справа № 826/20428/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 лютого 2015 року 11:37 № 826/20428/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 1 - Білоуса Ю.О.,

представника відповідача 2 - Мурзака Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни (далі - відповідач 2, Уповноважена особа Фонду), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. щодо включення ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Л.О. включити ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Старокиївський банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову від 16.01.2015 року, відповідно до якої просить:

визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. щодо невключения ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Л.О. включити ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати відповідну інформацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Л.О. вжити заходи та здійснити дії щодо відшкодування ОСОБА_4 коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачі своїми незаконними діями безпідставно та незаконно не включили його в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, чим грубо порушили вимоги діючого законодавства та його законні права.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнених позовних вимог, підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник Фонду в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що єдиною підставою для включення позивача до Загального реєстру має бути наявність позивача в складеному Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників або в наданій Уповноваженою особою додатковій інформації про вкладників.

Представник відповідача 1 стверджував, що Фонд не вчинив жодної протиправної бездіяльності стосовно невключення даних позивача до Загального реєстру вкладників, оскільки Фонд не володів і не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про позивача, окрім тієї що міститься в повному переліку вкладників. Оскільки позивача не було включено до вказаного переліку вкладників, Фондом не могли здійснюватися відповідні процедури по виплаті відшкодування, тому просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник Уповноваженої особи Фонду в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування заперечень проти позову Уповноважена особа Фонду зазначила, що ОСОБА_6 є особою, яка не набула відповідних прав на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак правомірно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 (Вкладник) та публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк» (Банк) укладено договір банківського вкладу №05/1063-2014 від 20.05.2014 року, відповідно до якого Банк відкриває Вкладнику вкладний (строковий) рахунок «Надійний» у гривні, а Вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 190 000,00 грн. Згідно до п.1.2 Договору дата внесення Вкладу - 20.05.2014 року, дата повернення Вкладу - 20.06.2014 року.

Відповідно до п.2.1 Договору, проценти за Вкладом нараховуються Банком самостійно, щомісяця, в останній робочий день місяця у валюті Вкладу за фактичну кількість днів в календарному місяці та році, від дня, наступного за днем надходження Вкладу на Рахунок, до дня, який передує його поверненню Вкладникові або списанню їх з Рахунку з інших підстав.

Також, 20.05.2014 року між публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк» (Банк) та ОСОБА_4 (Клієнт) укладено договір банківського рахунку №49064, предметом якого є відкриття Банком за заявою Клієнта банківського поточного (на вимогу) рахунку Клієнта НОМЕР_1 у гривні та здійснює за ним операції згідно діючого законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб в ПАТ «Старокиївський Банк».

За користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку Клієнта, Банк сплачує проценти в порядку та на умовах, визначних Договором.

Відповідно до наданої позивачем копії квитанції № CASH0 від 20.05.2014 року на вкладний рахунок позивача НОМЕР_1 зараховано грошові кошти в сумі 190 000,00 грн.

Згідно виписки з відділення №2 ПАТ «Старокиївський Банк» (321477) від 11.09.2014 року вбачається, що станом на 11.09.2014 року залишок на рахунку у позивача (рах. НОМЕР_1) становить 192 342,00 грн.

Разом з тим, згідно постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014 року №365 ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

В той же час, виконавчою дирекцією Фонду 17.06.2014 року прийнято рішення №50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський Банк», яким вирішено, зокрема: з 18.06.2014 року розпочати процедуру виведення ПАТ «Старокиївський Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; запровадити тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18.06.2014 року по 18.09.2014 року включно; призначити уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О.

Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014 року №563 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Старокиївський Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 17.09.2014 №92 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», яким вирішено розпочати процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 18.09.2014 року та призначити уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О. строком на 1 рік з 18.09.2014 року по 18.09.2015 року.

Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою від 15.09.2014 року про виплату грошових коштів за вкладом.

Однак, позивач вказує, що відповіді на своє звернення не отримав та вважає дії відповідача 2 щодо невключения ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправними чим порушено його права як вкладника, у зв'язку із чим звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (ч.1 ст. 11 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч.1 ст. 1 та ч.3 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин 1-3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.5 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (далі - Положення №14).

Відповідно до п.4 розділу ІІІ даного Положення, перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

В даному випадку, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних прийнято 17.06.2014 року, процедура виведення банку з ринку розпочата відповідно до рішення Фонду від 17.06.2014 року.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що після винесення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку Уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами та подає його до Фонду. В свою чергу, виконавчою дирекцією Фонду відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників затверджується реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Згідно пояснень представника позивача, позивачем отримано від ПАТ «Банк «Київська Русь» інформацію щодо невключення ОСОБА_4 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду.

На підставі вказаної інформації позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із відповідною заявою, в якій просив терміново видати з рахунку НОМЕР_1 власні кошти готівкою в розмірі 192 342,00 грн., чого відповідачем 2 вчинено не було.

В той час, як встановлено судом в ході судового розгляду, під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Старокиївський Банк» Уповноваженою особою Фонду встановлено факти вчинення працівниками та клієнтами Банку, в тому числі й позивачем дій, спрямованих на неправомірне отримання від Фонду гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Положеннями частин 1 та 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Поряд з тим, як вбачається з норм ч. 2 ст. 38 зазначеного Закону, на Уповноважену особу Фонду покладений обов'язок під час дії тимчасової адміністрації проводити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В той же час, суд зазначає, що даними нормами Закону не передбачено ніяких дій, які необхідно вчинити уповноваженій особі, для визнання правочинів нікчемними. Правочин є нікчемним сам по собі, а не через те, що його необхідно визнавати таким. Нікчемність правочину достатньо лише виявити. У Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що уповноважена особа лише забезпечує перевірку правочинів на предмет виявлення таких, які вже є нікчемними. Інакше кажучи, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечує таке виявлення та фіксує даний факт.

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно частин 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду на виконання обов'язків, передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до наказу №23 від 24.06.2014 року, створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Старокиївський банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів) виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається з матеріалів справи та пояснив представник відповідача 2, під час проведення перевірки робочою комісією встановлено, що за договором банківського рахунку №49064 від 20.05.2014 року у ПАТ «Старокиївський банк» на ім'я позивача відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті - гривня. В цей же день за договором банківського вкладу №05/1063-2014 на ім'я позивача було відкрито вкладний рахунок (депозит).

Кошти як грошовий вклад позивача були зараховані на рахунки внаслідок операцій, проведених працівниками банку за рахунок коштів фізичних осіб-підприємців.

Відповідач 2 стверджує, що операції по зарахуванню коштів 20.05.2014 року на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача, фактично проведені не були, без внесення відповідних грошових сум, зокрема, до відділення №2 Банку.

Так, з наявних доказів у справі, а саме довідки про рух коштів по рахунках клієнтів ПАТ «Старокиївський банк» вбачається, що працівниками банку були проведені операції по відображенню дій щодо так званого «внесення» коштів восьми фізичних осіб в однаковому розмірі по 190 000 грн. та одній фізичній особі - 64 000 грн., серед яких був позивач, в період з 16 год. 43 хв. до 18 год. 55 хв. 20.05.2014 року на загальну суму 1 394 000,00 грн.

В той час, згідно цієї довідки вбачається, що в цей же час (з 18 год. 23 хв. до 18 год. 36 хв.) працівниками банку були здійсненні операції щодо «зняття» коштів 112 фізичними особами-підприємцями на загальну суму 1 394 000,00 грн.

З огляду на викладене, прослідковується здійснення банківських операцій по внесенню та зняттю грошових коштів в один час (наприклад, проведено приблизно 60 операцій із зняття коштів о 18 год. 23 хв., біля 16 операцій по зняттю коштів о 18. год. 23 хв.), що є неможливим та явно суперечить вимогам законодавства.

Фізичні особи-підприємці, маючи на рахунку кошти, фактично не могли користуватись ними через фінансовий стан Банку. Фонд гарантування вкладів не проводить виплату компенсацій фізичним особам-підприємцям. Відтак, після перерахування коштів з рахунку Фізичної особи-підприємця на рахунок фізичних осіб, на рахунок яких надходила грошова сума, в тому числі, позивача, вказані особи фактично набували «гарантованого права» отримати ці кошти за рахунок Фонду гарантування вкладів.

Внаслідок таких дій фізичні особи-підприємці велеикого депозиту отримали значну перевагу перед іншими кредиторами Банку, що є порушенням п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є підставою для визначення нікчемності правочинів. Внаслідок таких фінансових операцій штучно створено ситуацію з метою отримання коштів не від Банку і не за рахунок Банку, а за рахунок Фонду - бюджетних коштів.

Отже, відповідачем 2 вірно зроблено висновок про нікчемність договору банківського рахунку №49064 від 20.05.2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк» виключно з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб.

Окрім того, додатковою підставою для віднесення відповідачем 2 правочинів, вчинених від імені позивача, до нікчемних є те, що на момент укладення договору про відкриття банківського рахунку та перерахування на цей рахунок коштів 20.05.2014 року, ПАТ «Старокиївський банк» банк уже не міг взяти на себе зобов'язання по виплаті коштів, оскільки фінансовий стан банку не мав таких можливостей.

В матеріалах справи містяться докази щодо відсутності готівкових коштів та проблем із перерахуванням коштів з цього відділення, зокрема, роздруківки електронних листів, датовані 24.04.2014 року, 30.04.2014 року, 12.05.2014 року, 14.05.2014 року, які направлялись завідуючим відділенням №2 банку Василішиним Ю.І. на 8 аркушах, службова записка завідуючого відділенням №2 банку Василішина Ю.І. від 14.05.2014 року та роздруківки електронних повідомлень НБУ щодо звернень до них громадян з приводу неповернення грошових коштів та непроведення безготівкових перерахувань ПАТ «Старокиївський банк» від 10.04.2014 року, 14.04.2014 року, 18.04.2014 року, 30.05.2014 року тощо.

Вказані документи свідчать про те, що в зазначений період ситуація у Банку була складна та Банк не мав можливості виконувати свої зобов'язання перед Клієнтами, в тому числі, «приймати» чи «знімати» грошові кошти.

У зв'язку з викладеним, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 21.08.2014 року №182/14 щодо тимчасового блокування виплат грошових коштів та відповідного звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушння.

На підтвердження факту нікчемності виявлених правочинів і на виконання рішення виконавчої дирекції Фонду від 21.08.2014 року №182/14, відповідачем 2 винесено наказ №61 від 29.08.2014 року, яким зафіксовано про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та Банком.

На виконання рішення виконавчої дирекції Фонду Уповноважена особа Фонду, звернулась із заявою №2133/08-02 від 01.09.2014 року до органів МВС України щодо наявності в діях осіб ознак складу злочину.

З матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду даної справи, відкрито кримінальне провадження №0000367, внесене 11.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом зловживання службовими особами ПАТ «Старокиївський банк» своїми повноваженнями з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, що спричинило тяжкі наслідки, у вигляді матеріальних збитків банку, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до понять, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

З огляду на викладене, вкладниками банку, що мають право на відшкодування гарантованої суми банківського вкладу за рахунок Фонду є лише фізичні особи.

Водночас, вимоги кредиторів банку, у тому числі і фізичних осіб-підприємців, задовольняються не за рахунок Фонду, а за рахунок коштів, одержаних в результаті реалізації майна банку у певній черговості, передбаченій ст.52 даного Закону. Це свідчить про обґрунтованість тверджень відповідача 2 про те, що проведення вище описаних дій надавало можливість власникам вкладу, які не мають права на відшкодування гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, отримати цю суму повністю, без будь яких обмежень, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані до матеріалів справи докази, суд погоджується з твердженнями відповідача 2 на рахунок правомірності невнесення ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду, оскільки правочини щодо відкриття рахунку та внесення коштів на цей рахунок визнано Банком нікчемними, тому у останнього відсутні правові підстави для включення позивача до такого переліку вкладників.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами протиправності дій відповідача 2 щодо невнесення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за договором банківського рахунку, як наслідок суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та надати відповідну інформацію Фонду, оскільки ОСОБА_4 є тією особою, яка не набула прав на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Зворотнього позивач не довів та не спростовував відповідними належними доказами.

В той же час, зважаючи на вищевикладені норми та обставини, що не заперечується сторонами, загальний реєстр вкладників складається виконавчою дирекцією Фонду виключно на підставі поданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що ні Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено право Фонду затверджувати загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на підставі інших документів, окрім поданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, те що у переданому Уповноваженою особою переліку вкладників ПАТ «Старокиївський банк» інформація про позивача відсутня, в зв'язку з чим дані про позивача не могли бути враховані при складанні Загального реєстру, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Л.О. вжити заходи та здійснити дії щодо відшкодування ОСОБА_4 коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши норми законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, враховуючи те, що судом не встановлено дій відповідачів, які суперечили б вимогам, встановлених Конституцією та Законами України, у свою чергу, позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 20.02.2015 року.

Суддя В.П. Шулежко