Справа № 808/1205/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/1205/15

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року

(10 год. 30 хв.)

Справа № 808/1205/15

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за поданням: Вільнянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, м. Вільнянськ

до відповідача: Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства, м. Вільнянськ

про: стягнення коштів за податковим боргом з рахунків платника податків у банках та за рахунок готівки, -

ВСТАНОВИВ:

Вільнянська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – заявник або Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області) звернулась із поданням до Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства (далі – підприємство), в якому заявник просить суд стягнути кошти з рахунків платника податків - Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, в сумі частини податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 115 355,00 грн. та по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 1 281,21 грн.

Вимоги подання обґрунтовує положеннями Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Податковий кодекс України) та зазначає, що Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства має податковий борг перед бюджетом з податку на додану вартість в розмірі 115 355,00 грн. та по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 1 281,21 грн., який виник в результаті несплати у передбачені чинним законодавством строки податкових зобов’язань самостійно визначених підприємством, згідно поданих до контролюючого органу податкових декларацій (по терміну сплати 02.03.2015). Також вказує, що заявником вживались, передбачені нормами податкового законодавства, заходи щодо стягнення з підприємства заборгованості. Зазначає, що в порядку визначеному Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закон України № 2181-ІІІ), заявником сформовано та вручено відповідачу податкові вимоги від 19.10.2001 № 1/34 та від 13.12.2001 № 2/294. Враховуючи, що заборгованість підприємства залишається не погашеною до бюджету, Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області просить стягнути її в судовому порядку.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2015 подання Вільнянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишено без руху у зв’язку з невідповідністю останнього вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) та заявнику був наданий строк для усунення недоліків подання.

Згідно ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 04.03.2015 відкрито провадження у справі за поданням та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 06.03.2015.

Представники сторін в судове засідання не з’явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, шляхом надсилання тексту судової повістки телефонограмою в порядку, передбаченому ст. 38 КАС України, про що в матеріалах справи містяться відповідні документальні підтвердження. Крім того, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04.03.2015 про відкриття провадження за поданням та призначення справи до судового розгляду направлено підприємству електронною поштою.

Від підприємства 06.03.2015 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв’язку із необхідністю підготовки та подання до суду обґрунтованих заперечень та доказів. Також, у заяві зазначає, що підприємство не отримувало та не було ознайомлене з уточненим поданням заявника.

Вирішуючи заявлене Орендним виробничим управлінням житлово-комунального господарства клопотання про відкладення розгляду суду, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 8 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог, яка підлягає негайному виконанню.

Розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено.

Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Як зазначалося вище, підприємство повідомлялось про дату, час та місце розгляду справи за поданням належним чином в порядку визначеному ст. 38 КАС України.

Що стосується посилання представника підприємства на те, що Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства не отримувало матеріалів уточненого подання, у зв’язку з чим не мало змоги підготувати нормативно та документально обґрунтовані заперечення проти вимог подання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В матеріалах справи міститься фіскальний чек, з якого вбачається, що 04.03.2015 Вільнянською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області було направлено на адресу підприємства уточнене подання. Крім того, про звернення контролюючого органу із поданням підприємство було повідомлено судом завчасно, тому у Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства була можливість ознайомитися з матеріалами уточненого подання, в разі неотримання його засобами поштового зв’язку.

Враховуючи положення ст. 183-3 КАС України та з огляду на те, що підприємством не надано жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявленого клопотання та не наведено підстав щодо неможливості вирішення подання по суті, суд вважає клопотання Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства про відкладення розгляду справи таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями статей 41, 128, 183-3 КАС України, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду подання за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі доказів у письмовому провадженні, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає вимоги подання такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.02.2015, Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства (код ЄДРПОУ 03345645) зареєстроване як юридична особа 06.11.1992, номер запису про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу – 1 083 120 0000 000195.

Підприємство перебуває на обліку у Вільнянській ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області з 19.06.1991 за № 10/2, що підтверджується наданою заявником копією довідки від 04.10.2005 № 2793/10/28-113 про взяття на облік платника податків.

Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Податковий кодекс України) визначено обов’язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов’язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Як передбачено п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України, звітним (податковим) періодом з податку на додану вартість є календарний місяць.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.02.2015 Орендним виробничим управлінням житлово-комунального господарства подано до Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року, відповідно до якої підприємством самостійно визначено податкові зобов’язання з податку на додану вартість, що підлягають нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду в сумі 115 355,00 грн.

За правилами п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України платник податку зобов’язаний самостійно сплатити сума податкового зобов’язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов’язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов’язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв’язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг – це сума грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Оскільки, сума самостійно задекларованих податкових зобов’язань з податку на додану вартість не була сплачена підприємством у визначені законодавством строки (термін сплати 02.03.2015), то вона набула статусу податкового боргу.

Крім того, Орендним виробничим управлінням житлово-комунального господарства подано до Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 29.01.2015 за 2015 рік, згідно якої підприємством самостійно нараховано та задекларовано до сплати земельного податку на 2015 рік в сумі 15 374,52 грн. Розмір щомісячних платежів у період з січня 2015 року по грудень 2015 року (включно) становить 1 281,21 грн.

Як передбачено ст. 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв’язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов’язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов’язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У передбачений законом термін підприємством не сплачено задекларовану суму податкових зобов’язань з земельного податку за січень 2015 року (по терміну сплати 02.03.2015), тому вона набула статусу податкового боргу.

Підсумовуючи вищенаведені, встановлені судом, обставини, за підприємством обліковується заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 115 355,00 грн. та по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 1 281,21 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи картками особових рахунків платника податків за спірний період та довідкою про податковий борг від 06.03.2015 № 747/10/08-06-2500-017.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На момент виставлення підприємству податкової вимоги, порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, процедура оскарження дій органів стягнення, визначався Законом України № 2181-ІІІ.

Відповідно до п. 1.10 ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ, податкова вимога – це письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Пунктом 6.2.3 ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ встановлено наступний порядок надсилання податкових вимог, зокрема:

- перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов’язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

- друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2001 заявником сформовано першу податкову вимогу форми «Ю1» № 1/34 на загальну суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов’язаннями у розмірі 4 303,50 грн., яка отримана уповноваженою особою підприємства 19.10.2001, про що свідчить особистий підпис даної особи на корінці вказаної податкової вимоги.

13.12.2001 заявником сформовано другу податкову вимогу форми «Ю2» № 2/294 на загальну суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов’язаннями у розмірі 70 482,59 грн., яка отримана уповноваженою особою підприємства 13.12.2001, про що свідчить особистий підпис даної особи на корінці вказаної податкової вимоги.

На даний час податкові вимоги від 19.10.2001 № 1/34 та від 13.12.2001 № 2/294 в порядку визначеному ст. 60 Податкового кодексу України Вільнянською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області не відкликані, оскільки з моменту їх виставлення заборгованість підприємства залишається не погашеною до бюджету, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка від 06.03.2015 № 747/10/08-06-2500-017.

Згідно пп. 95.1 – 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.3. ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За приписами п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Судом з’ясовано, що податковий борг підприємства з податку на додану вартість в розмірі 115 355,00 грн. та по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 1 281,21 грн. залишається не погашеним до бюджету, що підтверджується наданою заявником довідкою про заборгованість Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства 06.03.2015 № 747/10/08-06-2500-017.

Таким чином, підприємством не надано суду доказів повного або часткового погашення заборгованості, а також будь-яких доказів, які б спростовували доводи заявника.

На підставі викладеного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що подання Вільнянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області є доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до приписів п. 4 ст.94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 14, 41, 71, 86, 94, 128, 159-163, 183-3 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Вільнянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків платника податків у банках та за рахунок готівки, – задовольнити повністю.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України –з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко