Справа № 812/2085/14
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Широка К.Ю.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року справа №812/2085/14

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Губської Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі № 812/2085/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 березня 2014 року № , № , -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 14 березня 2014 року № , яким зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 863 456,00 грн., та № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 729 413,00 грн та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 364 706,50 грн. (.а.с. 3-8 т.1).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» задоволені. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 14 березня 2014 року № , яким зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 863 456,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 14 березня 2014 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 729 413,00 грн та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 364 706,50 грн (а.с. 240-246 т. 2).

Не погодившись з постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі № 812/2085/14, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову суду від 28 травня 2014 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с. 251-254 т. 2).

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надіслав письмові заперечення на апеляційну скаргу та просив розглянути справу у відсутність їх представника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» () зареєстровано 18 червня 2003 року Виконавчим комітетом Луганської міської ради, місцезнаходження 91005, Луганська обл., м. Луганськ, вул. Фрунзе, буд. 107 (а.с. 11 т.1). Є платником податку на додану вартість, відповідно до Свідоцтва № 100337613 від 01 червня 2011 року (а.с. 10 т. 1). Діє на підставі Статуту (а.с. 12-14 т.1). Знаходиться на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську з 09 липня 1993 року за № 5584/15 (а.с. 9 т. 1).

З 07 лютого по 17 лютого 2014 року на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності та законності нарахування Публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз» заявленого бюджетного відшкодування в податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопад, грудень 2013 року, результати якої оформлені актом перевірки від 18 лютого 2014 року № 16/28-05-47/05763797.

Відповідно до висновків акту перевірки від 18 лютого 2014 року № 16/28-05-47/05763797 підприємством допущено порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, абз. а) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення розміру від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту всього на 2 471 978,00 грн., в т. ч. по періодах: за листопад 2013 року на 1 025 382,00 грн., за грудень 2013 року на 1 446 596,00 грн., по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕО», Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськвода», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України»; та завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 101 457 583,00 грн., у т.ч. по періодах: за листопад 2013 року на 47 514 546,00 грн., за грудень 2013 року на 53 943 037,00 грн. (а.с. 53-68 т.1).

В ході перевірки було встановлено, що позивачем сформовано податковий кредит за зведеними податковими накладними по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕО» від 31 грудня 2013 року за № 204/110, Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськвода» від 30 листопада 2013 року за №21419 та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» від 31 грудня 2013 року за № 1534/341, що на думку податкового органу є порушенням п.187.1ст.187 Податкового кодексу України, оскільки позивачем проводилась попередня оплата товарів/робіт послуг ( аванс), тому необхідно враховувати правило «першої події» для визначення дати виникнення податкових зобов'язань та складання податкової накладної на дату такої оплати.

Публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз» 27 лютого 2014 року подані заперечення № 866-126 на акт документальної позапланової перевірки від 18 лютого 2014 року № 16/28-05-47/05763797 (а.с. 69-71 т. 1).

17 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» отримано відповідь від відповідача на заперечення, відповідно до висновків якої заперечення задоволені в частині:

- підтвердження суми від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту всього на 1 608 522,00 грн., в т.ч. за листопад 2013 року на 1 025 382,00 грн., за грудень 2013 року на 583 140,00 грн.;

- підтвердження бюджетного відшкодування всього у сумі 100 728 170,00 грн., в т. ч. за листопад 2013 року у сумі 46 785 133,00 грн., за грудень 2013 року у сумі 53 943 037,00 грн. В іншій частині в задоволенні заперечень Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» відмовлено (а.с. 202-207 т. 2).

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів прийнято податкове повідомлення-рішення від 14 березня 2014 року № форми „В4" про встановлене порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. Податкового кодексу України та зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 863 456,00 грн (а.с. 17 т. 1) та податкове повідомлення-рішення від 14 березня 2014 року № форми „В1" про встановлене порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. а). п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 729 413,00 грн та зобов'язано підприємство сплатити фінансові (штрафні) санкції у розмірі 364 706,50 грн (а.с. 15 т. 1).

Правомірність дій інспекції щодо винесення податкових повідомлень-рішень та їх правомірності є спірним питанням цієї справи.

Суд першої інстанції при прийняті спірного рішення виходив з того, що підприємством правомірно включено до складу податкового кредиту листопада-грудня 2013 року суму податку на додану вартість в розмірі 863 456, 00 грн. по зведеним податковим накладним: від 31 грудня 2013 року за № 204/110, від 30 листопада 2013 року за №21419 та від 31 грудня 2013 року за № 1534/341,оскільки послуги надавались відповідно до умов укладених договорів та з урахуванням безперервного характеру постачання, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Підставою для прийняття оспорюваного акта індивідуальної дії став висновок Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про незаконне включення позивачем до податкового кредиту суми ПДВ за зведеними податковими накладними- авансових платежів за постачання газу, води, електроенергії.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.2 цієї ж статті Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, однією з визначальних умов формування податкового кредиту є наявність у платника належним чином оформленої податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 14.1.18 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено ст. 200 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 Кодексу).

Відповідно до п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п. 200.4 ст. 200 Кодексу).

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця; податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 201.10 Податкового кодексу України, у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" , що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен отримати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз» (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» (постачальник) укладено договір №12 (а.с.85 т. 1), згідно якого постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок споживача з загально приєднаною потужністю, а споживач сплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до нього. Відповідно до п.7.9 договору розрахунки за електричну енергію та інші платежі здійснюються споживачем у порядку, передбаченому додатком «Порядок розрахунків».

Згідно з п. 7 додатку «Порядок розрахунків» до договору від 08 вересня 2008 року № 12 оплата спожитої в розрахунковому періоді активної електричної енергії здійснюється плановими платежами (наростаючим підсумком), у наступному порядку: протягом семи днів з початку розрахункового періоду не менш 25% від вартості обсягу електроенергії, постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина споживання електричної енергії) обумовлення договором; протягом 14-ті днів з початку розрахункового періоду не менш 50% від вартості обсягу електроенергії,постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина споживання електричної енергії) обумовлення договором; протягом 21 дня з початку розрахункового періоду не менш 75% від вартості обсягу електроенергії,постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина споживання електричної енергії) обумовлення договором; протягом 30-ті днів з початку розрахункового періоду не менш 100% від вартості обсягу електроенергії, постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина споживання електричної енергії) обумовлення договором.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 26 січня 2009 року у справі № 16/261пд п. 7 додатку «Порядку розрахунків» до договору від 08 вересня 2008 року № 12 викладено в такій редакції: «протягом 7 днів з початку розрахункового періоду не менш 30% від вартості обсягу електроенергії,постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина споживання електричної енергії) обумовлення договором; протягом 14 днів з початку розрахункового періоду не менш 70% від вартості обсягу електроенергії,постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина споживання електричної енергії) обумовлення договором; протягом 28 днів з початку розрахункового періоду не менш 100% від вартості обсягу електроенергії,постачання якого на даний розрахунковий період (договірна величина споживання електричної енергії) обумовлення договором» (а.с.212 т.2).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськвода» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз» (споживач) укладено договір від 01 січня 2009 року №177 (а.с.78 т.1) відповідно до умов якого постачальник зобов'язується постачати споживачу питну воду та приймати від нього стічні води, а споживач своєчасно оплачувати надійному послуги з водопостачання і водовідведення на умовах, визначених цих договором та виконувати інші умови даного договору. Пунктом 6.2. договору визначено, що споживач оплачує за надані послуги у наступному порядку авансовим платежем у розмірі 60% від суми нарахувань за поточний місяць у строк до 15 числа поточного розрахункового місяця. Остаточний розрахунок споживач здійснює на підставі наданих постачальником розрахунків чи інших платіжних документів у триденний строк після їх отримання.

Між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець) та позивачем (покупець), укладено договір купівлі - продажу природного газу від 18 грудня 2012 року №018/13-ПР,відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»» за кодом згідно УКТ ЗЕД , або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст. 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Відповідно до п. 6.1. територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку: оплата в розмірі 30 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу; оплата в розмірі 35 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та 15 числа початку місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (а.с.72 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, впродовж розрахункового місяця на виконання умов договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕО», Товариством з обмеженою. Відповідальністю «Луганськвода» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» позивач здійснив часткову оплату вже спожитих послуг, за результатами роботи за місяць були складені Акти приймання передавання послуг та зведені податкові накладні.

Періодично, постачальники складали акти прийняття - передавання послуг на суму, що відрізняється від суми, що зазначена в зведеній податковій накладній: Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 19053 від 31 жовтня 2013 року на суму ПДВ 168 339,16 грн., Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 18819 від 31 жовтня 2013 року на суму ПДВ 229 327,51 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕО» № 4399/341 від 30 листопада 2013 року на суму ПДВ 616 847,57 грн., ОКП «Луганськвода» № 208/110 від 30 листопада 2013 року на суму ПДВ 11 849,47 грн., : Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 21702 від 30 листопада 2013 року на суму ПДВ 583 139,94 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕО» № 1534/341 від 31 грудня 2013 року на суму 618 303,33 грн. (у додатку 8 - скарзі на постачальника до декларації за грудень 2013 року помилково зазначено № 1534/214 від 31 грудня 2013 року). Згідно п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України позивач зазначив перелічені зведені податкові накладні у додатках 8 - скаргах на постачальників (а.с. 33, 51 т.1). Також зазначені податкові накладні включені до реєстру отриманих податкових накладних та податкового кредиту листопад та грудень 2013 року (а.с.102 т.1, а.с.1 т.2). У випадку коли постачальник послуг виписував зведені податкової накладні на суму, яка співпадала з сумою на яку був виписаний акт прийняття - передавання послуг позивач не вносив їх до додатку 8. Так відбулось з двома зведеними податковими накладними ОКП «Луганськвода» № 204/110 від 31 грудня 2013 року на суму ПДВ 10 954, 76 грн. та № 21419 від 30 листопада 2013 року на суму ПДВ 235 110,16 грн.

Порядок заповнення податкової накладної затверджено наказом Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року № 1379, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1333/20071 (далі - Порядок № 1379).

Відповідно до абзацу першого пункту 14 Порядку № 1379 заповнення податкової накладної, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 15 цього Порядку № 1379 передбачено, що у разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках із покупцем, покупцю може бути виписана зведена податкова накладна, виходячи із визначеної у договорі періодичності оплати поставлених товарів/послуг (один раз на п'ять днів; один раз на десять днів тощо), але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця. При цьому до зведеної податкової накладної обов'язково додається реєстр товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів/послуг.

Безперервність та ритмічність характеру правовідносин, що склалися між учасниками названого договору, встановлена судом та учасниками провадження не заперечується.

Відповідно до пункту 201.2 статті 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Втім при реалізації наданого законом повноваження щодо затвердження форми документа податкової звітності податковий орган не вправі змінювати правила оподаткування, запроваджені Податковим кодексом України.

Так, пункт 198.2 статті 198 Кодексу, визначаючи дату виникнення податкового кредиту, не розділяє податкові наслідки для платника в залежності від того, якою є перша подія за господарською операцією. А відтак і форма податкової накладної не може залежати від того, якою є перша подія відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України.

Форма податкової накладної (зокрема, зведеної податкової накладної) має бути уніфікованою, а не лише для одного виду першої події. Адже така податкова накладна породжує єдиний правовий наслідок - виникнення у постачальника податкового зобов'язання у відповідній сумі та кореспондуючого права у покупця на податковий кредит.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції цілком об'єктивно визнав правильність дій платника з включення до податкового кредиту суми ПДВ за спірними зведеними податковими накладними та правомірно задовольнив позов, у зв'язку з чим у апеляційного суду не має підстав для скасування правильної та вмотивованої постанови суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року у справі № 812/2085/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 березня 2014 року № , № - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Л.В. Губська