Справа № 804/8626/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 рокусправа № 804/8626/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2014 року у справі №804/8626/14 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ", в якому просило: стягнути з ТОВ „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ" на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 259137, 20 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 77, 74 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ" на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 259137, 20 грн. Стягнуто з ТОВ „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ" на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 77, 74 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що Товариством здійснено всі передбачені законодавством та залежні від нього заходи щодо створення робочих місць для інвалідів та їх працевлаштування. Так, було створено 29 робочих місць для працевлаштування інвалідів та протягом 2013 року подано до центру зайнятості звіти за формою № 3-ПН. При цьому, не було відмовлено у працевлаштуванні особам, направлених центром зайнятості, а також Товариство самостійно працевлаштовувало осіб з обмеженими можливостями, тому застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів вважає протиправним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ" подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт №03-07/9172 від 28.02.2014 року про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік за формою № 10-ПІ, затвердженого наказом Міністерства праці України від 10 лютого 2007 року № 42.

Згідно рядка № 01 звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 701 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок № 02) становить 20 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів" (рядок № 03) становить 28 осіб.

З огляду на те, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ, відповідачем самостійно не нарахована та не сплачена сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, відповідачем розраховано суму позову, пред'явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів - адміністративно-господарські санкції у розмірі 259137, 20 та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 77, 74 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Товариством не було вжито всіх залежних від нього заходів для організації та забезпечення працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу та не було у повній мірі виконано вимоги частини 3 статті 18, частини 1 та 2 статті 19 Закону „Про основи соціальної захищеності інвалідів".

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обгрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно частини першої статті 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною 3 статті 18 вказаного Закону встановлено обов'язок підприємства, що використовує найману працю: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 18-1 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

Частиною 3 статті 18-1 цього Закону передбачено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином законодавством покладено обов'язок на суб'єкта господарювання у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування інвалідів, створенні умов праці та надання інформації державній службі зайнятості, необхідної для працевлаштування інвалідів.

Порядок подання звітності про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, а також форми цієї звітності затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики від 19 грудня 2005 року №420 „Про затвердження форм звітності та інструкцій щодо їх заповнення", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за № 1534/11814, відповідно до якого про наявність вакансій підприємство подає звіт за формою №3-ПН.

У графі 15 цього Звіту наводяться дані про можливість працевлаштування на вільне робоче місце (вакантну посаду) особи, що належить до окремої категорії громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, у рахунок річної броні, установленої місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад за поданням центрів зайнятості, відповідно до статті 5 Закону України „Про зайнятість населення" № 5067-VI від 05.07.2012, який набрав чинності з 01.01.2013, а також інвалідів, пенсіонерів, студентів та інших.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України „Про зайнятість населення„ від 05.07.2012 роботодавець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

На виконання даної норми Закону Міністерством соціальної політики України видано наказ від 31.05.2013 N 316 „Про затвердження форми звітності N 3-ПН „Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання".

Згідно з вимогою пункту 2.1 Порядку подання звітності N 3-ПН така звітність подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

У разі якщо роботодавець планує укомплектувати вакансію самостійно, без допомоги служби зайнятості, він також зобов'язаний подати форму N 3-ПН, при цьому, згідно з пунктом 2.2.6 Порядку подання цієї звітності, зазначивши у ній, що не потребує укомплектування вакансії за сприянням служби зайнятості.

У випадку якщо вакансія передбачена штатним розписом, роботодавець має подавати інформацію за формою N 3-ПН до внесення відповідних змін у штатний розпис.

Відповідно до інформації Нікопольського міського центру зайнятості від 29.05.2014 №1865, ТОВ „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ" подавало до Нікопольського міського центру зайнятості звіти за формою 3-ПН (про наявність вакансій), в яких була вказана потреба для працевлаштування осіб з обмеженою працездатністю: у звіті від 11.03.2013 року № 1095 заявлена 1 вакансія, в звіті від 18.03.2013 року № 1205 - 1 вакансія; у звіті від 18.04.2013 року № 1786 - 1 вакансія; у звіті від 12.09.2013 року № 2982 - 1 вакансія; у звіті від 15.10.2013 року № 3327 - 1 вакансія; в звіті від 07.11.2013 року № 3233 - 2 вакансії; в звіті від 12.11.2013 року № 3967 - 1 вакансія; у звіті від 12.12.2013 року № 4184 - 2 вакансії; в звіті від 12.12.2013 року № 4185 - 1 вакансія; у звіті від 19.12.2013 року № 4237 - 1 вакансія. Протягом 2013 року за направленням Нікопольського міського центру зайнятості була направлена 1 особа, яка була працевлаштована.

Вказане також підтверджується копіями звітів за формою 3-ПН (про наявність вакансій), які відповідач протягом 2013 року подавав до Нікопольського міського центру зайнятості.

Статтею 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

У частині другій наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як встановлено судом відповідач протягом 2013 року звітував до Нікопольського міського центру зайнятості про наявність 1 - 2 вакансій для працевлаштування осіб з обмеженою працездатністю, в той час відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ, вільних вакансій для працевлаштування осіб з обмеженою працездатністю на підприємстві було - 8. При цьому, відповідачем подавались вказані звіти лише в березні, квітні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2013 року.

На підставі аналізу наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме, нерегулярне подання звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості за спірний період та зазначення у вказаних звітах вакансій для інвалідів у значно меншій кількості ніж було наявних вакансій для працевлаштування інвалідів, є порушенням наведених норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікопольський завод сталевих труб „ЮТІСТ" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2014 року у справі №804/8626/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров