Справа № 826/16981/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного концерну «Укроборонпром» до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправними дій, скасування вимоги в частині, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 01 вересня 2014 відповідачем на підставі акта ревізії від 07.07.2013 № 08-21/24, прийнято вимогу про усунення порушень № 08-14/1469, відповідно до п.п. 2, 4, 5 якої позивача зобов'язано: вжити заходів щодо стягнення з ПАТ «Топаз» не отриманих доходів за наданими послугами відповідно до договору від 24.04.2012 № ОУП-3.0.-1-2012; стернувати створений резерв сумнівних боргів та витрати на його створення у сумі 7000000 грн.; зменшити в проекті фінансового плану Концерну відрахування на його утримання на суму 9 016 000 грн.

Не погоджуючись із вказаними вимогами, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати їх протиправними та скасувати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висунуті вимоги є цілком правомірними, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Відповідно до ст. 1 зазначеного закону, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 4, 11 зазначеного Закону, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.

Зустрічні звірки, які проводяться органами державного фінансового контролю, не є контрольними заходами і проводяться у разі виникнення потреби у їх проведенні на підставі направлення, виписаного керівником органу державного фінансового контролю.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, яки й перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. № 550.

Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб (п.2 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Державним концерном «Укроборонпром» (Агент) та Публічним акціонерним товариством «Топаз» (Довіритель) укладено агентський договір від 24.04.2012 № УОП-3.0-1-2012

Відповідно до розділу 1 даного договору Агент в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством, за агентську винагороду, зобов'язується надавати послуги Довірителю із сприяння у вчинені від імені Довірителя та за його рахунок продажу продукції Довірителя в кількості трьох одиниць.

За виконання зазначеного Договору Агент отримує агентську плату, разом із нарахованим ПДВ, у розмірі 5 % від ціни продажу Продукції, яка буде визначена в Договорі купівлі-продажу Продукції (п. 4.2 договору).

Додатковою угодою № 1 від 20.12.2012 до Договору, п. 4.4 цього договору викладено в наступній редакції: «Довіритель перераховує на рахунок Агента (позивача) агентську плату протягом 3 місяців після надходження коштів від покупця відповідно до договору купівлі-продажу продукції, але не пізніше 31.03.2013».

У п. 1 Додаткової угоди № 2 від 30.03.2013 до Договору, п.4.4 викладено в наступній редакції: «У зв'язку з виконанням агентом своїх обов'язків за договором і продажем продукції покупцеві, змінено п. 4 договору виклавши його у наступній редакції «Довіритель зобов'язаний перерахувати на рахунок Агента агентську плату у розмірі 4 800 000 грн.»».

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У відповідності до п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Мінфіну від 29.11.99 № 290, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.12.99 за № 860/4153 (надалі - П(С)БО 15 «Дохід») дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірна визначена.

Відповідно до п. 6 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість» поточна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги визнається активом одночасно з визнанням доходу від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг та оцінюється за первісною вартістю.

Концерн, починаючи з 30.06.2012 по 27.06.2014 плату за надані послуги за договором у сумі 4 800 000,00 грн. не отримав та у бухгалтерському обліку доходів та звітності не відобразив.

Відповідного ч. 2 ст. 224 Господарського Кодексу України неодержані доходи є збитками Концерну внаслідок невиконання ПАТ «Топаз» своїх зобов'язань, як це вимагає ст. 193 Господарського кодексу України.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з доводами відповідача з приводу того, що позивачем в перевіряємому періоді занижено дохід на суму 4 800 000 грн., внаслідок не отримання плати за агентські послуги за договором з ПАТ «Топаз», яка (плата) не відображена у бухгалтерському обліку та звітності Концерну в сумі 4 800 000,00 грн. За таких обставин п. 2 вимоги є правомірним, а вимога в цій частині скасуванню не підлягає.

Стосовно п. 4 вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 4.3 договору № ОУП-3.0-1-2012 від 24.04.2012 право Агента на агентську плату виникає з моменту укладання між Довірителем та Продавцем Договору купівлі-продажу Продукції.

Станом на 30.06.2012 ПАТ «Топаз» в порушення п.4.4 Договору та ст. 193 Господарського кодексу України не перераховано Концерну коштів на загальну суму 12 000 000,00 грн. (4 800 000 грн. становить агентська плата 7 200 000 грн. - авансовий платіж).

При цьому, рішенням Господарського суду Донецької області від 18.03.2014 у справі № 905/8586/13 вирішено стягнути з ПАТ «Топаз» на користь ДК «Укроборонпром» суму основного боргу в розмірі 12 000 000 грн. (4 800 000 грн. - агентська плата та 7 200 000 грн. - авансовий платіж).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2012 № 899 «Про порядок здійснення витрат суб'єктами господарювання державного сектору економіки у разі не затвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку» визначено, що суб'єктам господарювання державного сектору економіки у разі не затвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку забороняється здійснювати витрати на: капітальні інвестиції (за винятком випадків, рішення щодо яких прийнято Кабінетом Міністрів України); придбання та оренду легкових автомобілів; маркетингові та інформаційно-консультаційні послуги; аудиторські та консалтингові послуги; страхування (крім витрат на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, обов'язкове страхування та страхування відповідно до міжнародних договорів); представницькі заходи; виробництво та розповсюдження реклами; благодійну, спонсорську та іншу допомогу; відрахування до резерву сумнівних боргів; не можуть здійснюватись продаж, списання державного майна.

Порядок ведення бухгалтерського обліку та звітності Концерну визначаються обліковою політикою ДК «Укроборонпром», яка затверджена наказом Концерну від 20.12.2012 № 337 (надалі - Облікова політика).

Відповідно до п. 3.14.3 Облікової політики позивача, забороняється створювати забезпечення для покриття майбутніх збитків від діяльності Концерну. Резерв створюється для відшкодування тих витрат для покриття яких він був створений

Виходячи з зазначеного, Обліковою політикою Концерну заборонено проводити видатки на створення резерву сумнівних боргів для покриття майбутніх збитків внаслідок неповернення ПАТ «Топаз» заборгованості за авансовими платежами Концерну.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що створення забезпечення для покриття майбутніх збитків від неповерненої дебіторської заборгованості вчинено позивачем в порушення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, який визначає що заборгованість підлягає сплаті кредитору, п. 5 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість», п. 7 П(С)БО 16 «Витрати», п. 3.14.3 Облікової політики Концерну, що, в свою чергу, призвело до завищення витрат Концерну за 2013 на суму 7 200 тис. гривень.

Створення Концерном резерву для покриття майбутніх збитків від можливого неповернення заборгованості за авансовими платежами за рахунок витрат, одночасно призвело до зменшення прибутку Концерну за 2013 в сумі 7 200 тис. грн.

У зв'язку з заниженням прибутку Концерну за 2013 на 7 200 тис. грн., позивачем занижено базу розрахунку відрахування частини чистого прибутку та недораховано відрахувань до Державного бюджету України, як то передбачено п. 1 Порядку відрахувань до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 на суму 1080,0 тис. грн. (15% від 7200 тис. грн.), внаслідок чого п. 4 вимоги є правомірним і скасуванню не підлягає.

Щодо п. 5 вимоги, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ст. 75 Господарського кодексу України фінансовий план підлягає затвердженню до 1 вересня року, що передує плановому для: підприємств, що є суб'єктами природних - монополій та підприємств, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. грн. - Кабінетом Міністрів України; інших підприємств - органами, до сфери управління яких вони входять.

Згідно з п. 4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та їх дочірніх підприємств № 173 від 21.06.2005, проект фінансового плану у двох примірниках подається до 15 червня року, що передує плановому, на затвердження та погодження.

Фінансовий план Концерну на 2013 рік затверджено протоколом Наглядової ради Концерну від 26.02.2013.

Відповідно до п. 2 ст. 75 Господарського Кодексу України основним плановим документом Концерну є фінансовий план, відповідно до якого він отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів.

У відповідності до п. 1 ст. 75 Господарського кодексу України Концерн зобов'язаний складати і виконувати річний та з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожен наступний рік.

Наглядова рада Концерну затвердила отримання доходів Концерном за рахунок внесків підпорядкованих йому підприємств на суму 94 722 тис. грн.

Фактично позивачем отримано доходів за рахунок внесків учасників Концерну в сумі 103738 тис. грн. Перевищення складає 9 016,0 тис. грн., що є порушенням ст. 75 Господарського кодексу.

Змін до фінплану щодо надання Концерну права отримувати з підприємств Концерну відрахувань не вносилось, що позивачем не заперечується.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що концерн, в порушення п. 1 та п. 2 ст. 75 Господарського Кодексу України зайво отримав з підприємств Концерну відрахування у сумі 9 016,0 тис. грн., внаслідок чого п. 5 вимоги є правомірним.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.