Справа № 806/5805/14
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Житомир справа № 806/5805/14

час прийняття: 11 год. 05 хв. категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

за участі секретаря Слісарчука Б.Я.,

за участі представника позивача Похилька О.С., Кириленка В.П.,

за участі представника відповідача Байдали І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіндустрія ВС" до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.12.2014 р.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горіндустрія ВС" звернулось до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 09.12.2014 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначило, що підприємством в спірному періоді правомірно сформовано податковий кредит на підставі належним чином оформлених податкових накладних і за наявності первинних документів по господарським операціям з контрагентами ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відноссин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман". Зазначило, що позивач не може нести відповідальність за законність чи незаконність ведення господарської діяльності зазначених контрагентів, а також компаній - контрагентів ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман".

В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях щодо позову.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено виїзну документальну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіндустрія ВС" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість щодо господарських відносин з ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман" за перевіряємий період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року, за результатами якої складено акт №1598/22-01/37486096 від 24.11.2014 року (т.1 а.с.9-66).

В акті перевірки зазначено наступні порушення:

- п. 198.1, п.198.2, п. 198,3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено: платником занижено податок на додану вартість за перевіряємий період всього на загальну суму 323443 грн.: за квітень 2014 року - 11797 грн., за травень 2014 року - 45207 грн., за червень 2014 року - 13200 грн., за липень 2014 року - 136822 грн., за серпень 2014 року - 26727 грн., за вересень 2014 року на суму 89690 грн.

На підставі вказаного акту контролюючим органом винесено податкове повідомлення рішення № від 09.12.2014 року, у зв"язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов"язання за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в розмірі 404304 грн., в т.ч. 323443 грн. - за основним платежем, 80861 грн. - за штрафними санкціями (т.1 а.с.8).

Суд не погоджується з висновками податкового органу з наступних підстав.

Підставою для висновку податкового органу про заниження позивачем за період з квітень - вересень 2014 року податку на додану вартість, згідно акту перевірки, стало невизнання податкового кредиту за операціями Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіндустрія ВС" з отримання ТМЦ від ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман". В акті перевірки зазначено, що товарно-транспортні накладні виписані по господарським операціям із зазначеними контрагентами містять недоліки.

Судом встановлено, що видами діяльності ТОВ "Горіндустрія ВС", зокрема, є оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва, оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням.

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Горіндустрія ВС" укладено договори поставки, з ТОВ "Жилбудресурс" №2 від 01.04.2014 року (т.1 а.с.70-73), з ТОВ "Сефт Плюс" №2 від 01.04.2014 року (т.1 а.с.101-104), з ТОВ НВП "Центр земельних відносин" №2 від 02.06.2014 року (т. 1 а.с.144-147), з ТОВ "Бонус-інформ" №1 від 02.06.2014 року (т.1 а.с.189-192), з ТОВ "Гетьман" №2 від 01.07.2014 року (т.2 а.с.26-29).

За умовами вказаних договорів Постачальник (ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман") зобов"язується поставляти та передати у власність Покупця (ТОВ "Горіндустрія ВС") продукцію, а Покупець прийняти та оплатити Продукцію в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у видаткових накладних.

Пунктом 5 вказаного договору встановлено, що доставка продукції здійснюється транспортом Покупця. Одночасно із передачею кожної партії продукції Постачальник передає Покупцеві наступні документи: один оригінальний екземпляр видаткової накладної на відпуск товарів та один оригінальний екземпляр податкової накладної.

Виконання умов вказаних договорів підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними та відомостями про вантаж.

Податкові накладні відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, із змінами і доповненнями, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

В акті перевірки зазначено, що в ході проведення перевірки проведено аналіз первинних документів та встановлено, що в ТТН, що виписувались на виконання умов вказаних договорів автоперевізниками зазначено контрагентів позивача, а саме: ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус - інформ", ТОВ "Гетьман", однак деякі транспортні засоби, якими здійснювалось перевезення вантажу, зареєстровані за іншими особами. Крім того, зазначено, що в товарно-транспортних накладних відсутня будь-яка інформація, стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, відсутні дані щодо подорожнього листа, відсутні дані посвідчення водія.

Як визначено п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Пунктом 11.2 цих Правил передбачалося, що товарно-транспортні накладні і дорожні листи вантажного автомобіля належать до документів суворої звітності, які виготовляються друкарським способом з обліковою серією та номером і форма та порядок заповнення яких замовником і перевізником визначаються відповідними нормативними актами.

Статус товарно-транспортних накладних як бланків суворої звітності також було закріплено Інструкцією про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи, затвердженої наказом Міністерства статистики України та Міністерства транспорту України від 07.08.1996 № 228/253, яку було зупинено згідно з повідомленням Державного комітету України з питань розвитку підприємництва, опублікованим у газеті "Урядовий кур'єр" від 07.03.2000 № 43, з метою внесення змін. При цьому, станом на 22.02.2006 зміни до наказу Міністерства статистики України та Міністерства транспорту України від 07.08.1996 № 228/253 внесені не було, внаслідок чого Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва Рішенням від 24.02.2006 № 27 "Про необхідність усунення порушень Державним комітетом статистики України, Міністерством транспорту та зв'язку України принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України від 11.09.2003 № 1160-IV "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності запропонував Державному комітету статистики України, Міністерству транспорту та зв'язку України скасувати спільний наказ від 07.08.1996 № 228/253 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи" та п. 11.2 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом від 14.10.1997 № 363.

Однак 22.05.2006 Міністерство транспорту та зв'язку України на виконання рішення Державним комітетом статистики України від 24.02.2006 № 27 було прийнято наказ № 493, яким п. 11.2 виключено з Правил.

Таким чином, з 30.05.2006 (з дати реєстрації наказу № 493 в Мін'юсті) товарно-транспортні накладні втратили статус документів суворої звітності, форма яких визначалась відповідними нормативними актами.

Крім того, згідно з висновком Міністерства юстиції України від 15.05.2006 № 10/68 з Державного реєстру нормативно-правових актів виключено наказ Мінстату і Мінтрансу від 07.08.1996 № 228/253 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи", яким визначалась типова форма товарно-транспортної накладної. Факт виключення цього наказу з Держреєстру вказує на те, що він втратив статус нормативного, тобто обов'язкового документа.

Тим не менше, форма товарно-транспортних накладних у зв'язку із вказаними вище обставинами не змінилась, оскільки на сьогодні залишається чинним наказ Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля", який визначає форму товарно-транспортної накладної. Однак цей наказ лише затверджує типову форму товарно-транспортної накладної і не закріплює за нею статус документа суворої звітності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2014 року по справі № К-28000/10.

З огляду на вище викладене, посилання відповідача на розбіжності в товарно-транспортних накладних є безпідставними, так як зазначені документи не є обов"язковою первинною документацією. Крім того, недоліки при заповненні ТТН спростовуються належними первинними документами, та не можуть свідчити про нереальність операцій.

В акті перевірки зазначено, що у видаткових накладних по господарським операціям з ТОВ "Жилбудресурс", наданих ТОВ "Горіндустрія ВС" до перевірки, відсутні посади відповідальних осіб, які отримали ТМЦ та відсутні дані щодо наявності довіреностей по яких отримували ТМЦ (т. 1 а.с.17).

Суд вважає за необхідне зазначити, що окремі недоліки видаткових накладних, самі по собі не можуть бути безумовною підставою для позбавлення таких документів сили податкового і бухгалтерського документа, а відтак зазначені вище висновки контролюючого органу, є неправомірним та суперечить вимогам статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», якою встановлено превалювання сутності над формою, тобто, операції повинні обліковуватися відповідно до їх сутності, а не лише виходячи із юридичної форми.

Щодо посилання Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на акт перевірки ДПІ в Печерському районі м. Києва ДПС №2171/26-55-22-08/38923544 від 31.07.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Сефт плюс" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року", на акт перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києва № 1653/26-55-22-08/37814427 від 16.06.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з додатковою відповідальністю "Жилбудресурс", на акт Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у м. Києві №115/10-08/22-01/33548600 від 14.08.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ НВП "Центр земельних відносин" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року", на акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №2629/26-5508-22-07/38898183 від 01.09.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Бонус Інформ" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року", на акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №2634/26-55-22-07/32416270 від 01.09.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Гетьман" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року", то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (частина 1 статгі 19 Конституції України).

Чинне законодавство, зокрема, Податковий кодекс України, не встановлює обов'язок платника податків перевіряти відомості щодо декларування контрагентами своїх зобов'язань з ПДВ, виконання ними таких зобов'язань перед бюджетом та наявність чи відсутність ознак фіктивності фірм, ймовірність чи реальність проведення контрагентом транзитних фінансових операцій, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди третім особам, наявність у контрагента складських приміщень, людських ресурсів, надійність постачальників контрагента тощо.

Можливе недекларування або декларування з порушеннями контрагентами зобов'язань зі сплати ПДВ, податку на прибуток, інших обов'язкових платежів до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них і не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з ПДВ та формування витрат при обчисленні податку на прибуток, у разі, якщо останній виконав усі передбачені законодавством умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та витрат.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», такі рішення є самостійним джерелом права, а отже є своєрідним «гіравозахисним мечем» на шляху утвердження справедливого правосуддя.

Згідно зі статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини в спорах з оподаткування (на прикладі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02) від 09.01.2007 року) зазначено, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їхнього боку.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З наведеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що при розгляді даної категорії справ Європейський суд з прав людини виходить з того, що держава в особі податкових органів може і повинна вживати заходів для недопущення та/або зупинення зловживань у сфері сплати ПДВ та бюджетного відшкодування, але відмова у бюджетному відшкодуванні платнику податків, який добросовісно виконав свої зобов'язання перед бюджетом і виконав всі передбачені національним законодавством умови для отримання такого відшкодування, тільки на тій підставі, що податковий орган не встановив сплати ПДВ з боку постачальника та/або його контрагентів у ланцюгу, заумови відсутності шахрайських дій з боку отримувача відшкодування, на думку Європейського суду з прав людини, порушує права такого платника податків.

За таких обставин, ТОВ "Горіндустрія ВС" не може нести відповідальність за законність чи незаконність ведення господарської діяльності ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман", а також компаній - контрагентів ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман".

Відповідно до відомостей офіційного сайту Міністерства доходів і зборів України, ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман" на момент взаємовідносин з ТОВ "Горіндустрія ВС" були зареєстровані платниками ПДВ.

Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2008 року № 1776/100/13-08 діюча реєстрація в якості платника ПДВ передбачає права, а також зобов"язання платника, у випадках встановлених законодавством видавати податкові накладні на загальних підставах.

Суд встановлено, що на момент подання звітності за перевіряємий період будь - яких розбіжностей Додатку 5 "Розшифровка податкових та податкового кредиту" контролюючим органом не встановлено, тобто суми ПДВ, які включені до податкового кредиту позивача в повному обсязі відображені в складі податкових зобов"язань ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус - інформ", ТОВ "Гетьман".

Придбані у ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус - інформ", ТОВ "Гетьман" ТМЦ були реолізовані позивачем з націнкою іншим суб"єктам підприємницької діяльності, зокрема: ПАТ "Коростенський кар"єр", ПАТ "Малинський каменепереробний завод", ПРАТ "ТНК Граніт", ТОВ "Автодортранс", ТОВ "Омельянівський кар"єр", ПАТ "Рижівський гранітний кар"єр", ТОВ "Промкомплект", ТОВ Гулянецький щебзавод", ТОВ "Червоногранітний кар"єр", ТОВ "Лезниківський кар"єр", ПАТ "Ушицький комбінат будматеріалів", ПАТ "Пинязевицький кар"єр", Філія "Русанівський спецкар"єр" ДП "Хмельницький облавтодор", ТОВ "Триада".

Факт реалізації ТМЦ підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а саме: видатковими накладними, податковими накладними, довіреностями на отримання товару (т.2 а.с.130-250, т. 3 а.с.1-140). За результатами подальшої реалізації придбаних у ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус-інформ", ТОВ "Гетьман" ТМЦ підприємством було задекларовано податкові зобов"язання та сплачено ПДВ до бюджету. Податковим органом не встановлено порушень при декларуванні ТОВ "Горіндустрія ВС" податкових зобов"язань.

Згідно п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено і не спростовано відповідачем, що здійснення господарських операцій позивачем за перевіряємий період підтверджено належним чином оформленими первинними документами, а отримання послуг пов'язане з господарською діяльністю позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків. Будь-яких беззаперечних та достатніх доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача при формуванні сум податкового кредиту відповідачем - суб'єктом владних повноважень, суду не надано.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що позивачем були надані всі належні документи, які підтверджують факт реального вчинення господарських операцій з ТОВ "Жилбудресурс", ТОВ "Сефт Плюс", ТОВ НВП "Центр земельних відносин", ТОВ "Бонус - інформ", ТОВ "Гетьман" за спірний період, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і задовольняє позов підприємства в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 09 грудня 2014 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Горіндустрія ВС" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 323443,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 80861,00 грн.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 25 березня 2015 р.