Справа № 200/15393/14-а (2а/200/471/14)
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" березня 2015 р. справа 200/15393/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Олефіренко Н.А., Ясенова Т.І.,

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2014 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про зобов'язання поновити виплату пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.08.2014 звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, в якому вказує що до липня 1997 року отримувала пенсію за віком до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю. Представник позивачки 04.08.2014 звернулась до Управління Пенсійного фонду з заявою про поновлення виплати пенсії. Письмовою відповіддю від 11.08.2014 в поновленні виплати пенсії відмовлено. Позивачка просить визнати протиправною бездіяльність щодо непоновлення виплати пенсії та зобов'язати поновити виплату пенсії з 04.08.2011, за три роки до дня звернення у відповідності до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2014, прийнятою в скороченому провадженні, в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Вказує, що до виїзду в Ізраїль пенсія за віком їй виплачувалась органами соціального забезпечення та вона подала всі необхідні документи для її поновлення.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, заслухавши представника позивачки, котра з'явилась в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Представник позивачки 04.08.2014 подала заяву до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі з проханням поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком.

Письмовою відповіддю за №2074/10/20 від 11.08.2014 Управління Пенсійного фонду відмовило в поновленні виплати пенсії, з посиланням на те, що заява подана не особисто, а представником; до заяви прикладені копії документів, а не оригінали, чим порушений пункт 3 Порядку подання і оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005. Під час перебування пенсіонера за кордоном, пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародними договорами. Рішення Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009, яким визнані такими, що не відповідають Конституції України, є неконституційними, положення пункту 2 частини 1 статті 49, статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку Управління Пенсійного фонду, розповсюджуються на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009 визнані такими, що не відповідають Конституції України, є неконституційними, положення пункту 2 частини 1 статті 49, статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема Конституційний Суд України зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел і забезпечуються частиною 2 статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються в зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до частини 3 статті 25 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Водночас, пунктом 2 частини 1 статті 49, статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», конституційне право на соціальний захист поставлено в залежність від факту укладання Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів в тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи з правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.

З наведених підстав, положення пункту 2 частини 1 статті 49, статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсій пенсіонерам на час постійного проживання, перебування за кордоном в разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір, суперечать Конституції України стосовно утвердження і забезпечення прав і свобод людини, неприпустимості обмеження конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадян України, які перебувають за її межами, права на соціальний захист у старості.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Таким чином, після рішення Конституційним Судом України, Управління Пенсійного фонду зобов'язано поновити виплату пенсій особам, яким така виплата була незаконно припинена, у відповідності до частини 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводи апеляційної скарги що рішення Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009 розповсюджуються тільки на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009, є безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на необгрунтованість посилання відповідача на пункт 3 Порядку подання і оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005.

Представник позивачки звернулась не за призначенням (перерахунком) пенсії, а за поновленням вже призначеної пенсії, виплата якої була зупинена.

Частина 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надає право звертатись до органів пенсійного фонду з відповідними заявами, як безпосередньо пенсіонерам, так і їхнім представникам на підставі виданої довіреності, посвідченої нотаріально.

В судовому засіданні досліджені оригінали документів, які прикладались до заяви про поновлення виплати пенсії, в тому числі повноваження представника.

Згідно довідки Управління праці і соціального захисту населення Бабушкінської районної в м.Дніпропетровську ради №01-19/902-05 від 05.12.2014, архівна пенсійна справа позивачки знаходиться в архіві управління за №6528.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, відмова Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 є протиправною.

В свою чергу позовні вимоги про поновлення виплати пенсії за три роки до дня звернення не можуть бути задоволенні.

Частина 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає виплату нарахованої та неотриманої пенсії за останні три роки. В даному випадку виплата пенсії була припинена та не нараховувалась. Відтак поновлення виплати пенсії має бути здійснено з дня звернення.

Керуючись пунктом 3 статті 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2014 та прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська щодо непоновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 04.08.2014 в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: Т.І. Ясенова