Справа № 816/4795/14
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 р.Справа № 816/4795/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2015р. по справі № 816/4795/14

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавської області

про скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

03 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування вимоги про сплату боргу від 12.11.2014 № Ф-773/6114.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" він не повинен сплачувати єдиний внесок, оскільки йому призначено довічну пенсію за віком. Відтак, оскільки будучи фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування в зв'язку з оформленою пенсією за віком позивач вказує, що має право на звільнення від сплати єдиного внеску відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". В зв'язку з цим, вважає оскаржувану вимогу про сплату боргу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкової вимоги - задоволено. Визнано протиправною та скасовано Вимогу Кременчуцької ОДПІ Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області від 12 листопада 2014 року № Ф-773/6114. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 гривні 70 копійок.

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавської області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що позивач не досяг 60-ти річного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому не є пенсіонером за віком, не отримує пенсію по інвалідності.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином. Від позивача та представника Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавської області надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 05 лютого 2013 року, є платником єдиного податку і як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кременчуці.

Відповідачем сформовано та надіслано позивачу вимогу від 12.11.2014 № Ф-773/6114, згідно якої станом на 31.10.2014 за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 4948,60 грн та якою відповідач вимагає сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в вказаному розмірі (а.с.12).

Позивач не погодився з вимогою про сплату недоїмки № Ф-773/6114 від 12.11.2014, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є ФОП, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми для ФОП, які обрали спрощену систему оподаткування, законодавством передбачено можливість звільнення від сплати єдиного внеску за себе за умови, якщо, зокрема, такі особи є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію і вони самі не виявили бажання брати участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-IV) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років). Загальні умови призначення пенсій за віком визначені в статті 12 цього Закону та частині першій статті 26 Закону № 1058-IV. Таке право виникає у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу. При цьому статтею 14 Закону № 1788-ХІІ, на підставі частини першої якої, як установили суди, позивач отримує пенсію, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - зі зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, ураховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, колегія суддів зазначає, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до статті 14 Закону № 1788-ХІІ, мають право на пільги щодо сплати за себе єдиного внеску згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VІ, оскільки ця норма не містить жодних обмежень та умов щодо набуття ФОП статусу пенсіонера за віком.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 27 травня 2014 року у справі №21-167а14, постанові від 20 травня 2014 року у справі №21-160а14 та постанові від 15 квітня 2014 року у справі №21-69а14.

Частиною першою статті 244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами ) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2015р. по справі № 816/4795/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.03.2015 р.