Справа № 473/4656/14-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 473/4656/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Старжинська О.Є.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді - Яковлева Ю.В..,

судді - Коваля М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Вознесенську та Вознесенському районі про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком, -

В С Т А Н О В И Л А :

02.10.2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Вознесенську та Вознесенському районі про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком з часу призначення, застосувавши показник середньої заробітної плати за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, а саме: з 2010р. по 2013р. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що при призначенні пенсії відповідачем, в порушення ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосований показник середньої заробітної плати за 2007р., що призвело до заниження розміру її пенсії. Також позивач просила зобов'язати відповідача здійснити виплату ненарахованої частини пенсії, яка сталася внаслідок невірного призначення пенсії.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на законність рішення управління ПФУ про застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

07.05.2002р. ОСОБА_1 звернулась до управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику закладів охорони здоров'я.

На підставі зазначеної заяви позивачу була нарахована пенсія за вислугу років.

В зв'язку з виходом на роботу, яке відбулось 14.05.2002р., виплату пенсії припинено та повернуто трудову книжку позивачу.

Впродовж 2002-2013рр. ОСОБА_1 працювала старшим фельдшером швидкої медичної допомоги пункту постійного базування м. Вознесенська та пенсію не отримувала.

07.08.2013р. після досягнення пенсійного віку позивач звернулася до управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком. До заяви було додано всі необхідні для призначення зазначеного виду пенсії документи.

Для призначення вказаного вище виду пенсії управлінням ПФУ було враховано заробітну плату відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто за період, починаючи з 01.07.2000 року по 30.06.2013 року. При розрахунку пенсії за вислугу років відповідач застосував показник середньомісячного заробітку за 2007 рік (1197,91 грн.).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивача було переведено з одного виду пенсії на інший, з огляду на це відповідачем правомірно було застосовано показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2007 рік, оскільки вперше призначення пенсії позивачу відбулося у 2002 році.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058 заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. ст.45 Закону № 1058, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частина 2 ст.40 Закону № 1058 визначає формулу розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, яка включає в себе такий показник, як середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 статті 40 зазначеного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (ч. 4 ст. 45 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, який застосовується при визначенні заробітної плати для призначення пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню у випадку перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення.

У разі призначення пенсії вперше застосовується показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Тобто визначальним в даному спорі є встановлення факту призначення пенсії або здійснення її перерахунку (переведення на інший вид пенсії) за заявою ОСОБА_1, поданої до управління ПФУ 07.08.2013р.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2002р. позивач звернулась за призначенням пенсії на пільгових умовах, як працівник охорони здоров'я, відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В зв'язку із влаштуванням на роботу на посаду старшого фельдшера Вознесенської центральної районної лікарні з 14.05.2002р. виплата пенсії за віком на пільгових умовах була припинена.

У період з 14.05.2002р., до 07.08.2013р. позивач пенсії не отримувала, оскільки була працевлаштована, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.4-5).

07.08.2013р. позивач в зв'язку із досягненням пенсійного віку звернулась до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, а не за її перерахунком, або переведенням на інший вид пенсії.

Заява від 07.08.2013р. не може бути розцінена і як заява про поновлення виплати пенсії, оскільки позивач не просила відновити виплату пенсії на пільгових умовах, а просила призначити їй пенсію за віком в зв'язку із досягненням пенсійного віку.

Крім того, відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах не могло мати місце, оскільки вона продовжує працювати на роботі, яке дає їй право на цей вид пенсії. Відновлення виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах суперечило б п.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), в редакції, що діяв на час звернення за призначенням пенсії, який визначає, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії.

Як вбачається з розпорядження управління ПФУ від 09.08.2013р. № 113578, яке витребувано в ході апеляційного розгляду, з 07.08.2013р. ОСОБА_1 був здійснений перевід з одного виду пенсії на інший.

При цьому, виходячи зі змісту заперечень на адміністративний позов ОСОБА_1, управління ПФУ виходило з правомірності своїх дій щодо відновлення виплати пенсії позивачу та переводу з одного виду пенсії на інший (а.с.27-28).

Судова колегія зазначає, що при відновленні виплати пенсії управлінням ПФУ не враховані положення п.15 Порядку № 22-1, які встановлюють, що у разі, якщо особа при відновленні виплати пенсії надає довідку про заробітну плату, яка відповідає вимогам частини першої статті 40 Закону, заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, який передує року поновлення виплати раніше призначеної пенсії чи переведенню з одного виду пенсії на інший.

З заяви ОСОБА_1 від 07.08.2013р. про призначення пенсії за віком вбачається, що нею був поданий новий пакет документів для призначення пенсії, в т.ч. довідка про заробітну плату, тому доводи управління ПФУ, що правомірність застосування показників середньої заробітної плати (доходу) за 2007р. при переведенні виплати пенсії з одного виду на інший з 07.08.2013р. не відповідає вимогам законодавства.

Безпідставними є також посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», яке передбачає застосування показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Зі змісту п.1 вказаної постанови вбачається, що вона розповсюджується на правовідносини по перерахунку пенсії з метою її підвищення лише на випадки, коли пенсія призначена (перерахована) до 2008р. із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2005-2006р.

Зазначені події можуть мати місце лише у випадку, коли призначена до 2008р. пенсія щорічно підвищувалась внаслідок перерахунку.

Як вже зазначалось раніше, пенсія позивачу за віком на пільгових умовах призначалась у 2002р. та через тиждень її виплата була припинена. Пенсія за віком призначена ОСОБА_1 лише через 11 років.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія приходить до висновку, про неправомірне застосування управлінням ПФУ показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік при призначенні позивачу з 07.08.2013р. пенсії за віком.

В даному випадку відповідач мав застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено статтею 40 Закону № 1058, в зв'язку із чим позовні вимоги щодо зобов'язання управління ПФУ здійснити перерахунок нарахованої пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Судова колегія, визначаючи строк, з якого необхідно здійснити перерахунок нарахованої пенсії, бере до уваги, що ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2014р. позовні вимоги за період з серпня 2013р. по 02.04.2014р. залишені без розгляду. Апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції від 29 жовтня 2014р. не містить заперечень щодо вказаної ухвали, апелянтом також не надано інших доказів, які б спростовували висновки суду щодо відсутності поважних причин для визнання поважними причин пропуску звернення з позов до суду за вказаний період. Таким чином, відповідач має здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, починаючи з 03 квітня 2014р.

Відповідно до ст.11 КАС України позовні вимоги щодо виплати ненарахованої частини пенсії мають бути скориговані у вигляді зобов'язання провести відповідні виплати, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Невраховування судом першої інстанції наведених норм права, наданні невірної правової оцінки обставинам по справі, призвело до ухвалення помилкового судового рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким позовні вимоги задовольняє частково.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2014 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 03 квітня 2014 року та провести відповідні виплати, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.В. Яковлев

Суддя: М.П. Коваль