Справа № 0311/1953/2012
Суддя: Покидюк М. В.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи: 0311/1953/2012
Провадження по справі: 2-а/0311/1655/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Покидюка М.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в смт. Маневичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації про поновлення строку звернення до суду та визнання протиправною відмови в наданні щорічної допомоги на оздоровлення і стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації про поновлення строку звернення до суду та визнання протиправною відмови в наданні щорічної допомоги на оздоровлення і стягнення боргу.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, а також являється інвалідом ІІ групи. Інвалідність пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. Згідно вимог ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закон) йому щорічно повинна виплачуватись допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати. Вважає, що відповідачем у 2008, 2009 та 2010 роках йому виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення в розмірі, що не відповідає вимогам вказаного Закону.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд поновити строк звернення до суду та зобов'язати управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації провести перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік - 2505 гривень, 2009 рік - 3130 гривень та 2010 рік - 4225 гривень відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Відповідно до ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 5 березня 2012 року судовий розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Представник відповідача - управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації подав до суду заперечення на позовні вимоги ОСОБА_1, в якому вказав, що відносно задоволення позову заперечує, оскільки вважає, що щорічна допомога на оздоровлення у 2008, 2009 та 2010 роках позивачу нараховувалася та виплачувалася відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема, постанови КМУ № 562 від 12 липня 2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому у задоволенні позову просив відмовити за безпідставністю.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 20 березня 2012 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку за захистом порушених прав про виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 та 2010 роки відповідно до ст. 48 Закону відмовлено, а адміністративний позов повністю залишений без розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 20 березня 2012 року задоволено, дану ухвалу скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації про поновлення строку звернення до суду та визнання протиправною відмови в наданні щорічної допомоги на оздоровлення і стягнення боргу є підставним і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, а також являється інвалідом ІІ групи. Інвалідність пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. Зазначене підтверджується дослідженими судом посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 079298 (категорії І), повідомленням № 2590/11 від 7 липня 2011 року, запереченням управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації № 739/4 від 15 березня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі.

Статтею 48 Закону передбачено, що особам, які стали інвалідами ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи допомога на оздоровлення виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до п. п. II п. 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України", Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності 1 січня 2008 року, текст ст. 48 Закону було викладено у новій редакції, відповідно до якої одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Проте рішенням Конституційного Суду України № 10 - рп/ 2008 від 22 травня 2008 року у справі № 1 - 28/ 2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Положення пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Зі змісту ст. 48 Закону випливає, що за основу нарахування щорічної допомоги на оздоровлення береться мінімальна заробітна плата.

Згідно ст. 59 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць: у 2008 році з 1 січня 2008 року 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень; згідно ст. 55 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік" з 1 січня 2009 року - 605 гривень, з 1 квітня 2009 року - 625 гривень, з 1 липня 2009 року - 630 гривень, з 1 жовтня 2009 року - 650 гривень, з 1 листопада 2009 року - 744 гривні ;згідно ст. 53 Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік" з 1 січня 2010 року - 869 гривень, з 1 квітня 2010 року - 884 гривні, з 1 липня 2010 року - 888 гривень, з 1 жовтня 2010 року - 907 гривень, з 1 грудня 2010 року - 922 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року „Про незалежність судової влади" відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно - правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" судам необхідно виходити з того, що нормативно - правові акти будь - якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно - правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно - правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно - правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу застосуванню підлягає ст. 48 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку посилається представник відповідача в поданому до суду запереченні на позовні вимоги та якою керувалося управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення позивачу в 2008, 2009 та 2010 роках, оскільки дана постанова істотно звужує обсяг встановлених законом прав, суперечить положенням Закону.

При цьому суд бере до уваги, що дія норм ст. 48 Закону на 2008, 2009 та 2010 роки не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами, а зміни, внесені Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року, рішенням Конституційного Суду України № 10 - рп/ 2008 від 22 травня 2008 року було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Інших постанов Кабінет Міністрів України щодо встановлення розміру щорічної допомоги на оздоровлення після постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлені розміри виплат в якій залишаються незмінними по даний час, яка є чинною, не приймалося, в той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати.

Однак, Законом визначено вказані виплати в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати в Україні. Даним Законом (статті 62 та 67) Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз'яснення порядку застосування цього Закону, якою, зокрема, є постанова Кабінету Міністрів України № 987 від 20 червня 2000 року „Про затвердження Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення", та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає положенням вказаного Закону. А тому посилання представника відповідача у поданому до суду запереченні на ст. 70 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008, 2009 та 2010 роки" суд вважає безпідставними.

Отже, нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 та 2010 роках позивачу мали здійснюватися відповідно до норм ст. 48 Закону.

Як встановлено судом, щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік отримав у серпні 2008 року в сумі 120 гривень, за 2009 рік у жовтні 2009 року в сумі 120 гривень, за 2010 рік у березні 2010 року в сумі 120 гривень. Зазначене підтверджується дослідженими судом повідомленням управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації № 2590/11 від 7 липня 2011 року, запереченням управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації № 739/4 від 15 березня 2012 року.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача у поданому до суду запереченні на позовні вимоги на відсутність відповідного бюджетного фінансування для проведення перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачу у відповідності до положень Закону, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Зазначене підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні від 8 листопада 2005 року у справі Кечко проти України в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення). Згідно з п. 26 даного рішення Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Суд вважає, що оскільки саме на управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації покладено обов'язок щодо проведення нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, суд не може перебирати на себе вказані функції державного органу, на якого законодавством покладено такі повноваження, в частині проведення перерахунку та виплати вказаної допомоги у конкретному розмірі.

Крім того, представником відповідача не враховано, що згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було подано відповідних доказів в обґрунтування заперечень на заявлені позивачем вимоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з довідки Волинської обласної психіатричної лікарні від 15 липня 2011 року № 2973, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 міста Луцьк з 28 травня 1991 року з діагнозом: іпохондричний розлад особистості з паранойяльними проявами в анамнезі. Стацлікування: з 28 травня 1991 року по 29 червня 1991 року, з 31 липня 1991 року по 06 вересня 1991 року, з 17 листопада 1992 року по 25 грудня 1992 року, з 21 квітня 1993 року по 30 липня 1993 року, з 5 квітня 1994 року по 28 травня 1994 року, з 06 березня 1995 року по 13 травня 1995 року, з 09 квітня 1996 року по 24 травня 1996 року, з 12 червня 1997 року по 25 липня 1996 року, з 23 січня 2001 року по 23 лютого 2001 року, з 30 травня 2002 року по 01 липня 2002 року, з 21 січня 2003 року по 13 лютого 2003 року, 10 грудня 2003 року по 06 січня 2004 року, з 04 березня 2005 року по 25 березня 2005 року, з 23 лютого 2006 року по 17 березня 2006 року, з 28 листопада 2006 року по 03 січня 2007 року, з 21 лютого 2007 року по 16 березня 2007 року, з 11 грудня 2007 року по 28 грудня 2007 року, з 30 червня 2011 року по 15 липня 2011 року.

Довідкою Маневицької центральної районної лікарні від 26 липня 2011 року № 595, підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Маневицької районної поліклініки з серпня 1991 року з діагнозом: невротичний (іпохондричний) розлад особистості з паранояльними проявами в анамнезі. ОСОБА_3 регулярно лікується стаціонарно у Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 міста Луцьк та амбулаторно у лікаря - психіатра Маневицької районної поліклініки. Дати звернень до психіатра Маневицької районної поліклініки з 2008 року: 15 квітня 2008 року, 29 вересня 2008 року, 25 грудня 2008 року, 05 травня 2009 року, 17 лютого 2010 року, 17 квітня 2010 року, 13 серпня 2010 року, 25 січня 2011 року, 29 червня 2011 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, а тому є всі підстави даний строк поновити та зобов'язати управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на час проведення виплати, з врахуванням виплачених сум за 2008 рік - 2 505 гривень, 2009 рік - 3 130 гривень та 2010 рік - 4 225 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7 - 14, 71, 86, 94, 102, 104, 158 - 163, 167, 183 - 2, 186 КАС України, ст.ст. 1, 48, 70, 71 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року, ст. ст. 3, 6, 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч. 1 ст. 46, ст. 64 Конституції України, ППВС України № 9 від 1 листопада 1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", ППВС України № 8 від 13 червня 2007 року „Про незалежність судової влади", суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Зобов'язати управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Маневицької райдержадміністрації Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на час проведення виплати, з врахуванням виплачених сум відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2008 рік - 2 505 гривень, 2009 рік - 3 130 гривень та 2010 рік - 4 225 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: