Справа № 809/380/15
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа № 809/380/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Мельник О.Я.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Мелінишин С.Б.

третя особа: Гусак М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4,

до відповідача: Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа: ПАТ Банк "Фінанси та Кредит"

про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.07.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_4 (надалі-позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Голового управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі-відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.07.2014 року.

Вимоги адміністративного позову мотивовані тим, що 23 липня 2014 року Державною податковою інспекцією у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на підставі акту перевірки №266/17/НОМЕР_1 від 02.07.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № від 23 липня 2014 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб на суму 37 942,89 грн. Дане рішення було отримано ОСОБА_4 29 липня 2014 року. Позивач вважає, що винесене податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 23 липня 2014 року № є безпідставним і необґрунтованим.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені в адміністративного позову підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову в судовому засіданні заперечила повністю, просила в задоволенні позову відмовити, свої обґрунтування виклала в письмових запереченнях.

Представник третьої особи також проти позову в судовому засіданні заперечила повністю, просила в задоволенні позову відмовити, свої обґрунтування виклала в письмових запереченнях.

Розглянувши адміністративний позов, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - громадянина ОСОБА_4 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів за 2012 рік, за результатами якої складено акт від 02.07.2014 року №266/17/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 порушено п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст.164, п.п. 168.4.5, п.п. 168.4.8 п. 168.4 ст.168 Податкового кодексу України, не задекларовано за 2012 рік дохід в розмірі 193703,00 грн. у вигляді суми боргу анульованого кредитором.

За розглядом акту перевірки від 02.07.2014 року №266/17/НОМЕР_1 ДПІ у Богородчанському районі направила ОСОБА_4 податкове повідомлення-рішення від 23.07.2014 року № про збільшення суми податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на 37942,89 грн., в тому числі на 30354,31 грн. за основним платежем та на 7588,58 грн. за штрафною санкцією.

В акті від 02.07.2014 року №266/17/НОМЕР_1 службовою особою контролюючого органу зазначено, що згідно інформації з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів громадянином ОСОБА_4 у 2012 році (IV квартал 2012 року) отримано дохід у вигляді додаткового блага в сумі 193703 грн. від Філії "Прикарпатське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"

Згідно отриманої відповіді від Філії "Прикарпатське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (лист від 17.10.2013 року № 2972/04) громадянин ОСОБА_4 у 2012 році отримав дохід у вигляді додаткового блага без сплати податку на доходи фізичних осіб. Філія "Прикарпатське регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" дохід нарахований у вигляді суми боргу в розмірі 193703,00 грн. (гривневий еквівалент 24234,08 дол. США) анулювала за самостійним рішенням, вручивши боржнику (ОСОБА_4.) повідомлення про таке анулювання (прощення) боргу від 02.11.2012 року №2713/02-02 під підпис та відобразивши дану операцію в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за IV квартал 2012 року з ознакою доходу "126".

Також, в акті перевірки зазначено, що громадянином ОСОБА_4 30.04.2013 року подавалась звітна податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік (вхідний №), в якій платником було задекларовано "Інші доходи" в сумі 193703,00 грн. та суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 30354,31 грн.

Однак пізніше, 16.07.2013 року громадянином ОСОБА_4 подано податкову декларацій про майновий стан і доходи за 2012 рік (уточнюючу) (вхідний №), згідно якої платником проведено зменшення нарахованої суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 30354,31 грн., яка підлягала перерахуванню до бюджету із задекларованої ним самостійно суми отриманих інших доходів в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік (звітна) від 30.04.2013 року (вхідний №).

Як наслідок, перевіркою у відповідності до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України із отриманого доходу у вигляді додаткового блага громадянину ОСОБА_4 донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2012 рік в сумі 30354,31 грн.((128760,00 грн.х 15 %) + ((193703,00 грн. - 128760,00 грн.) х 17 %) = 19314,00 грн. + 11040,31 грн. = 30354,31 грн.).

Приймаючи рішення, суд не погоджується з позицією ОСОБА_4 у позовній заяві, проте, що відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а ч. 1 ст. 605 цього ж Кодексу передбачено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

14 травня 2008 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір за № 746pv24-08, згідно умов якого він отримав у тимчасове користування на умовах поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими цим же договором кредитні кошти у сумі 30200 доларів США.

Згідно додаткової угоди № 1 від 25.09.2012 року ним було внесено 11855 дол. США на погашення заборгованості за даним кредитним договором, а на залишкову суму тіла кредиту, що складала 17 783,86 дол. США була проведена реструктуризація боргу.

Таким чином, за умовами проведеної реструктуризації позичальником було погашено коштів у сумі 23779,97 дол. США, що складало 80,2% від залишку загальної заборгованості по тілу кредиту. При цьому банком було здійснено прощення боргу в загальній сумі 24234,08 дол. США, зокрема: 5 868,68 дол. США по тілу кредиту та 18 365,40 дол. США - по нарахованих і несплачених відсотках, а кредитну справу закрито, як таку, що сторонами виконані умови реструктуризації.

Одночасно у встановленому законом порядку ОСОБА_4 було повідомлено про суму прощеної заборгованості.

ПAT "Банк "Фінанси та Кредит", як податковий агент, відобразив суму такого доходу ОСОБА_4 у податковому розрахунку за формою 1ДФ у звітному періоді, в якому такий борг було анульовано (списано) та повідомив про це органи ДФС. Отже, банк вчинив всі необхідні дії, визначені Податковим кодексом України, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника (включив суми прощеного боргу до розрахунку за формою № 1ДФ, повідомив письмово позичальника про прощення боргу та виникнення у нього зобов'язання сплатити ПДФО). Відповідно, у позичальника виникли податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та обов'язок задекларувати доходи за підсумками року.

Посилання позивача у позовній заяві на те, що банк не направив таке повідомлення рекомендованим листом саме по собі не може розцінюватися як невиконання банком вимог пп. "д" пп. 164.2.17 ПКУ стосовно повідомлення боржника про суму анульованого (прощеного) боргу та включення її до податкового розрахунку № 1ДФ і не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки позичальник ОСОБА_4 знав, розумів наслідки прощення частини кредитної заборгованості та погодився з ними, підписавши особисто повідомлення № 2713/02-02 від 02.11.2012 року про умови мирової угоди, де п.8 визначено прощення частини заборгованості, та з метою прощення визначеної частини кредитної заборгованості виконав умови цієї мирової угоди достроково. В свою чергу банк, як кредитор, також у повному обсязі виконав обов'язки податкового агента, встановлені п. 176.2 ПКУ.

Згідно із Законом України від 04.10.2001 p. N 2759-ІІІ "Про поштовий зв'язок", суть поштових відправлень рекомендованими листами направлена на отримання кредитором повідомлення про вручення рекомендованого листа платнику податку, як доказу про дійсне його повідомлення про анулювання боргу. В даному ж конкретному спорі є повідомлення про прощення боргу № 2713/02-02 від 02.11.2012 року, підписане особисто позичальником, а тому сама по собі відсутність рекомендованого листа платнику податку про анулювання боргу не є порушенням норми Податкового Кодексу підпункт "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, і при цьому банк, як кредитор , не несе будь-якої відповідальності за несплату податкових зобов'язань позичальником ОСОБА_4

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, регулюється розділом IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із внесеними змінами та доповненнями.

Так, у відповідності до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.1 Податкового Кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платник; податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладання відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг анульовано (прощеного) такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній декларації.

Згідно пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

У відповідності до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Пунктом 179.7 статті 179 Податкового кодексу України визначено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових - зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно пункту 167.1 ст. 167 Податкового кодексу ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих), якщо сума, яка перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд прийшов до висновку проте, що Державною податковою інспекцією у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № форми "Р" від 23.07.2014 року, яким позивачу нараховано податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 37 942,89 грн.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 26 березня 2015 року.