Справа № 809/1078/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа № 809/1078/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Мельничука Є.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Микицея В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування постанови від 10.12.2014 року за ВП №45299971 та постанови від 21.01.2015 року за ВП №46093755, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору за ВП №46093755 від 21.01.2015 року.

В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог та просив скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору за ВП №45299971 від 10.12.2014 року та постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП №46093755 від 21.01.2015 року з примусового виконання постанови від 10.12.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушенні обов'язку встановленого частиною 1 статті 75, частиною 1 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності факту не отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 року ВП №45299971 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2014 року та 21.01.2015 року, на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2014 року за ВП №45299971 відкрив виконавче провадження за №46093755. Вважає, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору за ВП №45299971 від 10.12.2014 року та постанова про відкриття виконавчого провадження за ВП №46093755 від 21.01.2015 року підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що позивачу було відомо про відкриття виконавчого провадження №45299971, оскаржувані постанови є правомірними та винесені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», просив в задоволенні позову відмовити. Крім того, на запитання суду пояснив, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 року за ВП №45299971 була направлена позивачу, як боржнику, простою кореспонденцією.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, оглянувши в судовому засіданні матеріали виконавчих проваджень, суд робить висновок, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

03.11.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області Микицеєм Василем Дмитровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП №45299971 з примусового виконання виконавчого листа за №0909/55 від 15.06.2012 року виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 1 180 017, 42 гривень та надано боржнику строк добровільно виконати виконавчий документ до 10.11.2014 року.

Позивач, як боржник у виконавчому провадженні №45299971 постанову про відкриття цього провадження не отримав.

Державний виконавець не встановив факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 року, доведеність до боржника початку перебігу строку на добровільне виконання виконавчого документа, у відповідності до статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» не відклав виконавчі дії та не продовжив терміну для добровільного виконання виконавчого документа, і 10.12.2015 року виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору за ВП №45299971 в розмірі 118 001, 74 гривень.

17.12.2014 року головним державним виконавцем за заявою стягувача на підставі пункту 1 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувача ВП №45299971, у зв'язку з добровільною сплатою позивачем 1 180 017, 42 гривень.

21.01.2015 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області Микицей Василем Дмитровичем винесену у виконавчому провадженні постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2014 року за ВП №45299971 виділив в окреме провадження та відкрив 21.01.2015 року виконавче провадження за №46093755 з її примусового виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частин 1 та 2 статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов'язки і права державних виконавців.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 11 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Частиною 2 статті 25 даного Закону встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, даною нормою встановлено, що примусове виконання виконавчого документа розпочинається з моменту закінчення терміну для добровільного його виконання.

У відповідності до частини 5 цієї статті Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 1 статті 31 цього ж Закону передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом, боржник ОСОБА_3 не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 року за ВП №45299971, оскільки головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області Микицей Василем Дмитровичем в порушенні обов'язку передбаченого частиною 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» не направив на адресу боржника постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 року за ВП №45299971 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно частини 1 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Таким чином, державний виконавець в порушення обов'язку встановленого частиною 1 статті 75, частиною 1 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», не пізніше наступного дня після закінчення строку встановленого постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 року за ВП №45299971 для виконання рішення суду в добровільний термін, не вчинив дій щодо перевірки виконання боржником виконавчого документа та встановлення факту щодо своєчасності отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому суд робить висновок, що ці обставини є підставою для відкладення виконавчих дій державним виконавцем з власної ініціативи та надання боржнику продовження добровільного терміну для виконання виконавчого документа на строк до десяти робочих днів.

Відповідно частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Таким чином, у відповідності до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» необхідною умовою для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є, зокрема, отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником рішення суду у строк до семи днів з моменту отримання такої постанови, тому, суд приходить до висновку, що не отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження унеможливлює виконати рішення суду в добровільний термін встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, оскільки судом встановлено факт неотримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 року за ВП №45299971, суд вважає, що боржнику було невідомо про наявність примусового виконання виконавчого листа за №0909/55 від 15.06.2012 року виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з нього на користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 1 180 017, 42 гривень, тобто виконавчий документ примусово виконаний не був, то в державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, а тому суд робить висновок, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2014 року за ВП №45299971 підлягає скасування, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Позовна вимога в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2015 року за ВП №46093755 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2014 року за ВП №45299971 не підлягає задоволенню, оскільки підставою для відкриття 21.01.2015 року виконавчого провадження за №46093755 слугувала постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2014 року за ВП №45299971, яка на момент відкриття провадження була чинною, однак скасування судом постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.12.2014 року, є підставою для завершення виконавчого провадження №46093755. Як наслідок, суд робить висновок, що в цій частині, заявлений адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Микицея Василя Дмитровича від 10.12.2014 року ВП №45299971 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 118 001, 74 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 24.03.2015 року.