Справа № 820/1899/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 березня 2015 р. № 820/1899/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61000; АДРЕСА_2) вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 644,26 грн. на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю та під час проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_1, яка зареєстрована в центрі зайнятості як безробітня з 19.01.2004 року по 14.07.2004 року, не повідомила, що вона працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді продавець непродовольчих товарів згідно з трудовим договором №423_7261991 від 14.02.2002 року, зареєстрованим 22.02.2002 року. Вищевказаний договір розірваний сторонами 27.07.2010 року за згодою сторін та знятий з реєстрації 27.07.2010 року. У зв'язку з чим першим заступником директора Харківського міського центру зайнятості 18.12.2014 року виданий наказ № 1967 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1», в якому зазначалась сума переплати у розмірі 644,26 грн., яка підлягала поверненню за період з 19.01.2004 року по 14.07.2004 року.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав клопотання про розгляд справи без участі.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, відповідно до положень ст.41, ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 12.01.2004 року ОСОБА_1 звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де і була зареєстрована з відкриттям персональної картки №11200001.

Судом встановлено, що згідно поданої особистої заяви ОСОБА_1 від 19.01.2004 року, відповідачу було надано статус безробітного згідно з наказом від 19.01.2004 року № НТ040119 і відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності" призначена виплата допомоги по безробіттю.

Відповідача було знято з обліку у центрі зайнятості на підставі наказу Харківського міського центу зайнятості №НТ040930 від 30.09.2004 року та припинена виплата допомоги по безробіттю у зв'язку з невідвідуванням безробітним ДСЗ без поважних причин 30 календарних дні і більше пп.13 п. 1 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Як встановлено судом, Харківським міським центром зайнятості відповідно до пункту 18 частини 2 статті 22 Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття» стосовно призначення матеріального забезпечення, керуючись пунктами 6,7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, на підставі листа Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 26.11.2014 року з інформацією стосовно ОСОБА_1 проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_1.

Під час проведення перевірки встановлено факт, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку в міському центрі зайнятості, працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді продавець непродовольчих товарів згідно з трудовим договором №423_7261991 від 14.02.2002 року, зареєстрованим 22.02.2002 року. Вищевказаний договір розірваний сторонами 27.07.2010 року за згодою сторін та знятий з реєстрації 27.07.2010 року.

На підставі виявленого факту позивачем складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Закону України «Про зайнятість населення» від 12.12.2014 р. за № 1772-СЛ.

Харківським міським центром зайнятості виданий наказ від 18.12.2014 року за №1967 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1» в якому зазначалась сума, яка підлягає поверненню, а саме 644,26 грн.

Згідно з наказом від 30.10.2014 року №1679, у відповідності до ч.2 п.18 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», п. 6,7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної Податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62 повернути кошти виплачені ОСОБА_1, як допомога по безробіттю, за період з 19.01.2004 року по 14.07.2004 року.

З наданої до матеріалів справи довідки Харківського міського центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення ОСОБА_3, встановлено, що за період з 19.01.2004 року по 14.07.2004 року відповідачу виплачено допомогу в розмірі 644,26 грн.

На виконання зазначеного наказу позивачем відповідачу направлено лист - претензію від 19.12.2014 р. за №31478-22/14, згідно якого поінформовано про необхідність повернення зазначених коштів, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом, Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. № 60/62, Постанова правління Пенсійного Фонду Україна 13.02.2009 р. №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Пунктом 4 вказаного порядку передбачено, що для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 5,6 вказаного порядку передбачено, що за результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 7,8 вказаного порядку передбачено, що рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. У разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 N 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

В зв'язку із встановленими обставинами справи суд зазначає, що згідно ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI від 05.07.2012 року, безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №357 від 20 березня 2006 року (далі -Порядок), у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених з дня призначення виплат стягуються з такої особи відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Відповідно до п.7 зазначеного Порядку, рішення про повернення коштів особою та відшкодування коштів роботодавцем приймається директором центру зайнятості і оформляється наказом.

Протягом двох робочих днів після прийняття рішення про відшкодування коштів роботодавцем центр зайнятості надсилає роботодавцю повідомлення про необхідність відшкодування незаконно виплачених особі коштів протягом 10 календарних днів після отримання повідомлення.

Повернення коштів особою здійснюється протягом 10 робочих днів після її ознайомлення під особистий підпис з прийнятим рішенням про повернення коштів.

У разі відмови особи повернути кошти або відмови роботодавця відшкодувати кошти, а також у разі неповернення (невідшкодування) їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Частиною 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідач не повідомив Харківський міський центр зайнятості про те, що у період його перебування на обліку як безробітного він працював у ФОП ОСОБА_2 на посаді продавець непродовольчих товарів. В заяві про надання статусу безробітного від 19.01.2004 року відповідач зазначив про те, що трудовою діяльністю не займається, про що свідчить його особистий підпис. Тобто, відповідачем порушено вимоги статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки саме відповідач, який став на облік служби зайнятості, зобов'язаний був своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, а в разі умисного невиконання зазначеного обов'язків здійснюється стягнення з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, позивачем вчинені дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю, яке надіслано відповідачу. На момент розгляду справи сума отриманої допомоги по безробіттю відповідачем не повернута.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та з ОСОБА_1, підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості в сумі 644,26 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, 61000; АДРЕСА_2) вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 644.26 грн.(шістсот сорок чотири гривні 26 копійок) на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.В. Бездітко