Справа № 759/21535/14-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Ключник А.С. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року Справа: № 759/21535/14-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації ( далі - відповідач ) про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не надіслання позивачу рішення про призначення державної соціальної допомоги у відповідності до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» на наступний день після його прийняття та зобов'язання направити позивачу таке рішення.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.08.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям на період з 01.08.2014 р. по 31.01.2015 р.

Згідно з довідкою від 03.12.2014 р. № 3911/37-02/12 така допомога була призначена позивачу з 01.08.2014 р. по 28.02.2015 р., однак відповідне рішення про її призначення ОСОБА_2 не направлялось, що стало підставою для його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних, допустимих доказів та не доведена правомірність його бездіяльності щодо не направлення позивачу копії рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям по заяві від 04.08.2014 р., вимоги позивача підтверджуються матеріалами справи, а заперечення відповідача по суті позовних вимог є необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон № 1768-ІІІ), Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. № 250 (далі - Порядок № 250), Типовим положенням про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 р. № 887 (далі - Типове положення № 887), Положенням про управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, затвердженим розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.12.2010 р. № 10 (далі - Положення № 10).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1, 2 Типового положення № 887, структурний підрозділ місцевої держадміністрації (далі - структурний підрозділ) утворюється головою місцевої держадміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань.

Структурний підрозділ підпорядкований голові місцевої держадміністрації, а також підзвітний і підконтрольний відповідним міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади.

У п. 1.1 Положення № 10 закріплено, що управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації є структурним підрозділом Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.

Частиною 7 статті 4 Закону № 1768-ІІІ визначено, що рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Відповідно до п. 9 Порядку № 250, рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом праці та соціального захисту населення протягом десяти календарних днів.

Отже, Законом № 1768-ІІІ обов'язок щодо направлення представнику малозабезпеченої сім'ї рішення про призначення державної соціальної допомоги покладено саме на відповідні місцеві державні адміністрації, однією з яких є відповідач.

Таким чином, оскільки відповідач, всупереч вимог ч. 7 ст. 4 Закону № 1768-ІІІ, не направив позивачу, який є представником малозабезпеченої сім'ї, рішення про призначення державної соціальної допомоги, прийняте на підставі заяви від 04.08.2014 р., то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Крім того, під час слухання справи в суді апеляційної інстанції представник апелянта не зміг довести, що позивачу взагалі таке рішення було видано.

Доводи апелянта про те, що позивач із заявою від 04.08.2014 р. про призначення державної соціальної допомоги звертався не безпосередньо до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, а до УПСЗН Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, а також про те, що Положенням № 250 обов'язок щодо прийняття такого рішення покладено на УПСЗН, а не на місцеві адміністрації, колегія суддів вважає не обґрунтованими і безпідставними, так як зазначене УПСЗН є структурним підрозділом відповідача, створеним для виконання його завдань в галузі соціального захисту населення, діяльність якого координується і контролюється відповідачем, а норми Положення № 250 мають нижчу юридичну силу порівняно з нормами Закону № 1768-ІІІ, з приписів ч. 7 ст. 4 якого чітко вбачається, що направлення представнику малозабезпеченої сім'ї рішення про призначення державної соціальної допомоги є обов'язком саме місцевих державних адміністрацій, до числа яких належить й апелянт.

Тож, судова колегія при вирішення цієї правової колізії, діючи у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 9 КАС України, застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тобто - Закон № 1768-ІІІ.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що Положенням № 250, на яке посилається апелянт, закріплено лише порядок прийняття рішення про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, однак не визначено, який саме суб'єкт владних повноважень є відповідальним за його направлення уповноваженому представнику такої сім'ї.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, діючи всупереч приписам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження, не надав суду жодних доказів та не навів будь-яких доводів, які б підтверджували правомірність його бездіяльності, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у відповідності з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації підлягає залишенню без задоволення, а постанова Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2015 р.

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.