Справа № 826/17577/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 березня 2015 року № 826/17577/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу та додані до неї матеріали

за позовомДержавного підприємства "Укрсервіс Мінтрансу"
доРеєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві
проскасування рішень № 16475388 від 14.10.2014 та № 16475206 від 14.10.2014 та зобов'язання вчинити дії.
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Державне підприємство "Укрсервіс Мінтрансу" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про скасування рішень № 16475388 від 14.10.2014 та № 16475206 від 14.10.2014 та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що представником, який діяв на підставі доручення, були подані до заяви всі документи, які підтверджували право належним чином користування земельної ділянки ДП "Укрсервіс Мінтрансу", проте, в супереч вимогам законодавства відповідачем було незаконно відмовлено в реєстрації права власності.

Відповідач проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, в обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що при розгляді поданих документів та заяви державним реєстратором було встановлено, що позивачем не було надано належно завіреної копії Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою. Також відповідно поданих документів встановлено, що суб'єктом права власності є територіальна громада. Державним реєстратором направлено запит до Департаменту земельних ресурсів щодо інформації про реєстрацію до 2013 року права власності на земельну ділянку, листом Департаменту земельних ресурсів повідомив, що вважає за недоцільне проведення державної реєстрації права комунальної та державної власності на земельні ділянки без відповідного звернення до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві уповноважених осіб Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації. Також, Департамент земельних ресурсів вказав, що здійснить заходи щодо державної реєстрації права комунальної (державної) власності після відповідного звернення Державного підприємства «Укрсервіс Мінтрансу». На підставі отриманої відповіді Департаменту земельних ресурсів державним реєстратором прийнято рішення від 14.10.2014 № 16475206 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (щодо реєстрації права власності) у зв'язку з тим, що із заявою звернулася неналежна особа.

В судовому засіданні представник відповідача не з'явився, суд по справі перейшов в письмове провадження на підставі статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

01.09.2014 представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо реєстрації права власності) за реєстраційним номером № 7973380 та заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо реєстрації похідного речового права) за реєстраційним номером № 7973772 на земельну ділянку.

Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Гриценко Л.Л. 05.09.2014 прийнято рішення про розгляд заяви, а саме: розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2014 за реєстраційним номером 7973772 розпочати після прийняття рішення щодо заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2014 за реєстраційним номером 7973380.

05.09.2014 Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Гриценко Л.Л. прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2014 за реєстраційним номером 7973380.

Зазначене рішення прийнято на підставі частини 3 статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обмежень", відповідно до якої разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку, а представником заявника не було надано належно завіреної копії Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою.

05.09.2014 Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно направлено запит №7973380 до Департаменту земельних ресурсів про надання інформації про реєстрацію до 2013 року права власності на земельну ділянку.

17.09.2014 Департаменту земельних ресурсів листом №05707-9477 повідомив Державного реєстратора, що вважає за недоцільне проведення державної реєстрації права комунальної та державної власності на земельні ділянки без відповідного звернення до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві уповноважених осіб Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації. Також, Департамент земельних ресурсів вказав, що здійснить заходи щодо державної реєстрації права комунальної (державної) власності після відповідного звернення Державного підприємства «Укрсервіс Мінтрансу».

14.10.2014 Державним реєстратором прийнято рішення № 16475388 та № 16475206 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (щодо реєстрації права власності) у зв'язку з тим, що із заявою звернулася неналежна особа.

Державне підприємство «Укрсервіс Мінтрансу» вважає рішення відповідача за №16475388 та №16475206 від 14.10.2014 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (щодо реєстрації права власності) незаконними та звернувся до суду з відповідним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В частині позовних вимог щодо скасування рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про відмову у державній реєстрації права та їх обтяжень від 14.10.2014 №164475206 та №16475388, суд зазначає наступне.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. №IV та Порядком КМ України, від 17 жовтня 2013 р. N 868 " Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" (надалі по тексту Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус). Орган державної реєстрації прав проводить: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна; облік безхазяйного нерухомого майна за місцем розташування такого майна. Якщо нерухоме майно розміщене в межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, державна реєстрація речових прав, облік безхазяйного нерухомого майна проводяться одним з таких органів, що обрані заінтересованою особою або уповноваженою нею особою (далі - заявник). Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії. У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4 1 цього Закону. Право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані.

Згідно із статтею 16 Закону № 1952-IV, у разі здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, похідних від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначені земельні ділянки відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування зобов'язаний одночасно подати до органу державної реєстрації прав чи державному кадастровому реєстратору відповідну заяву про державну реєстрацію права власності держави чи територіальної громади на зазначені земельні ділянки. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) вважається заявою про здійснення державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до пункту 44 Порядку державна реєстрація права власності держави чи територіальної громади на земельні ділянки, які сформовані із земель державної чи комунальної власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією речового права на таку земельну ділянку, що є похідним від права власності, на підставі рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування.

Таке рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування може бути подане правонабувачем (користувачем, орендарем), який у такому випадку є уповноваженою особою власника земельної ділянки, одночасно із заявою про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Як свідчать матеріали справи, представником позивача ОСОБА_1 01.09.2014 подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо реєстрації права власності) за реєстраційним номером № 7973380 та заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо реєстрації похідного речового права) за реєстраційним номером № 7973772 на земельну ділянку.

Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Гриценко Л.Л. 05.09.2014 прийнято рішення про розгляд заяви, а саме: розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2014 за реєстраційним номером 7973772 розпочати після прийняття рішення щодо заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2014 за реєстраційним номером 7973380.

Як вбачається з облікової справи представником позивача надано державному реєстратору наступні документи: копію паспорту ОСОБА_1, копію ідентифікаційного коду ОСОБА_1, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.06.2014 № НВ-014, архівний витяг від 29.08.2014 №05-11/593 з Державного архіву м. Києва.

Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Гриценко Л.Л. 05.09.2014 прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2014 за реєстраційним номером 7973380.

Дане рішення прийнято на підставі частини 3 статті 16 Закону № 1952-IV, відповідно до якої разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку, а представником заявника не було надано належно завіреної копії Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.06.2014 № НВ-014, що суб'єктом права власності є територіальна громада.

Відповідно до пункту 8-1 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV, під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

У відповідності до законодавства Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно направлено запит до Департаменту земельних ресурсів про надання інформації про реєстрацію до 2013 року права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14 у Шевченківському районі.

Листом від 17.09.2014 № 05707-9477 Департамент земельних ресурсів повідомив державного реєстратора Гриценко Л.Л., що порушення порядку набуття органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування прав власності на земельні ділянки, що визначені пунктами 3, 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яке може відбутися в результаті здійснення неправомірних реєстраційних дій за заявою особи, що не має повноважень (не має в установленому порядку оформлених, підписаних Київським міським головою (головою Київською міської державної адміністрації) та зареєстрованих довіреностей щодо здійснення заходів із державної реєстрації права комунальної (державної) власності на земельні ділянки щодо подачі відповідної заяви про реєстрацію права, буде тягти за собою наслідки порушення прав Українського народу в особі держави та/або територіальної громади міста Києва, відповідно до статті 324 Цивільного кодексу України. Департамент земельних ресурсів зазначив, що вважає за недоцільне проведення державної реєстрації права комунальної та державної власності на земельні ділянки без відповідного звернення до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві уповноважених осіб Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації. Також, Департамент земельних ресурсів вказав, що здійснить заходи щодо державної реєстрації права комунальної (державної) власності після відповідного звернення Державного підприємства «Укрсервіс Мінтрансу».

Пунктом 11 статті 16 Закону визначено, що під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи також - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб. У випадках, установлених законом, представник іноземної особи пред'являє документи, легалізовані в установленому нормативно-правовими актами порядку.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа.

З аналізу матеріалів справи та норм законів, суд вважає, що державним реєстратором було прийнято рішення від 14.10.2014 № 16475206 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (щодо реєстрації права власності) у зв'язку з тим, що із заявою звернулася неналежна особа у відповідності до законодавства.

Згідно з пунктом 5-2 частини 1 статті 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону

Рішенням державного реєстратора від 14.10.2014 № 16475388 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень (щодо реєстрації похідного речового права), оскільки згідно пункту 44 Порядку державна реєстрація права власності держави чи територіальної громади на земельні ділянки, які сформовані із земель державної чи комунальної власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією речового права на таку земельну ділянку, що є похідним від права власності, на підставі рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для скасування рішень №16475388 від 14.10.2014 та № 16475206 від 14.10.2014, оскільки дані рішення прийняті у відповідності до законодавства, а отже, позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права постійного користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 14 за суб'єктом: ДП «Укрсервіс Мінтрансу» на підставі заяви № 15485167 від 01.09.2014р. та надати витяг з державного реєстру прав, Суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов