Справа № 521/11721/14-а
Суддя: Буран О. М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№пр.2а/521/38/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Буран О. М.

при секретарі - Янкул Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області, старшого інспектора ДПС другого взводу ДПС, капітана міліції, Бабенко Дениса Борисовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить суд визнати дії старшого інспектора ДПС другого взводу ДПС, капітана міліції, Бабенко Дениса Борисовича неправомірними при винесені постанови ПС № 1217916 від 13.04.2014 року за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та скасувати зазначену постанову.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 квітня 2014 року він керуючи автомобілем марки «Богдан», д/н НОМЕР_1, був зупинений ст. інспектором ДПС взводу ДПС із ЗС капітаном, Бабенко Д.Б., яким у відношенні позивача було складено протокол та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС № 1217916 від 13.04.2014 року за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень. На думку позивача винесена постанова є безпідставною, не базується на належних доказах, зазначене правопорушення не відповідає обставинам справи, а постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. На підставі викладеного, а також з неможливістю вирішення даного питання іншим порядком, позивач вимушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивач у судове засіданні з*явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачі, сповіщені належним чином у судове засідання не з*явилися, проте від Управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області до суду надійшло заперечення стосовно позовних вимог, у якому у задоволенні адміністративного позову просили відмовити у повному обсязі, посилаючись зокрема на те, що позивачем, ОСОБА_1 було допущено перевищення швидкості дорожнього руху на 27 км/год, рухаючись в зоні обмеження руху, що є грубим порушенням п.12.4 ПДР України та передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП України. На виконання даних вимог, інспектором ДПС було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень. Вказані дії було вчинено з дотриманням п. 2.3 Інструкції з оформлення працівниками ДАІ МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року №77.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши наявні факти у їх сукупності вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13 квітня 2014 року об 10 год. 28 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Богдан», д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Центральний Аеропорт у м.Одесі, де автомобіль було зупинено ст. інспектором ДПС взводу ДПС із ЗС капітаном, Бабенко Д.Б. та винесено у відношенні позивача постанову про адміністративне правопорушення серії ПС № 1217916 від 13.04.2014 року за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України («у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більш 60 км/год») щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Виходячи з системного тлумачення ст. 14-1 КУпАП у співставленні її з процедурними нормами, зокрема ст.ст. 254, 258 КУпАП, слід зробити висновок, що вказана стаття розповсюджується на випадки, коли правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху фіксується в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, тобто працівниками ДАІ виявляються правопорушення шляхом перегляду фото- і кінозйомки, відеозапису технічних засобів, які працюють в автоматичному режимі.

За інформацією ДП „Укрметртестстандарт", вимірювач швидкості „Трукам"№000752 не відноситься до спеціальних технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, оскільки він має лише обмежені функції автоматичного процесу вимірювання і не може працювати без участі оператора.

Згідно із ст. 14-1 КУпАП, швидкість транспортного засобу має вимірюватись працівниками ДАІ приладом, який обладнано автоматичним режимом фіксації і має функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, чи асобами фото- і кінозйомки, відеозапису. Тільки за таких умов отримані покази набувають доказового значення у справі про адміністративне правопорушення.

В супереч вказаних вимог, працівниками ДАІ не надано жодних даних, отриманих за допомогою спеціального технічного засобу, з фіксацією правопорушення, яке інкримінується позивачу, з чітким зображенням транспортного засобу (його марки, кольору, номерного знаку), яким керував позивач до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Прилад „Трукам"№000752 , яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксацій порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ в руках, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, абощо, об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). В даному випадку співробітник ДАІ під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, при цьому немає ніяких даних у якому режимі працював вимірювальний пристрій. Це робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується. Фіксація порушень ПДД України приладом „Трукам" вручну не відповідає вимогам закону та нормативним актам МВС України.

Крім того, у Постанові ПС № 1217916 від 13.04.2014 року відсутні відомості про те, хто саме проводив фотофіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тому як до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, що мают певну кваліфікацію з використання цих приладів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції дозволяється використовувати технічні засоби для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, лише ті, що передбачені нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.ст.10-15 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність ", на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

Протокол та Постанова ПС № 1217916 від 13.04.2014 року не містять жодних відомостей про те, що прилад „Трукам"№000752 був укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

З пояснень позивача вбачається, що його прохання щодо пред'явлення вищезазначених документів на вимірювальний прилад „Трукам"№000752, було проігноровано інспектором ДПС Бабенко Д.Б.

Ст. 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, п.3 ст. 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до п.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до Інструкції з діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України 13.11.2006 року № 111 функції контролю за дорожнім рухом покладені на підрозділи дорожньо-патрульної служби ДАІ.

Пунктом 4.2 зазначеної Інструкції надає право співробітникам ДПС застосовувати у встановленому порядку передбачені чинним законодавством заходи адміністративного впливу до порушника.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом було встановлено, що в оскаржуваному протоколі про адміністративне правопорушення та постанові відсутні докази, які підтверджують факт скоєння правопорушення. Як вбачається з пояснень позивача, здійснюючи рух по вул. Центральний Аеропорт у м.Одесі, він виконав усі умови передбачені ПДР.

Відповідно до ст.. 280 КУпАП, інспектором ДПС другого взводу ДПС, капітаном міліції, Бабенко Д.Б. не було надано належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, не залучені ймовірні свідки, які б підтвердили факт перевищення швидкості, не враховані та не зазначені обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність.

З контексту п.8.7.3 Правил дорожнього руху, випливає, що правопорушення, яке інкримінується позивачу, розглядається як адміністративна провина тільки при наявності достовірних доказів. Однак, матеріали адміністративної справи не містять в собі доказів, скоєння позивачем правопорушення, за яке можна притягнути останнього до адміністративної відповідальності за будь-якою нормою адміністративного закону.

Відповідно до частини 1 статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14, Закону України «Про дорожній рух» № 3353-Х11 від 30.06.1993р., учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху.

Згідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Склад адміністративного правопорушення містить такі елементи: об'єкт, об'єктивну сторону, суб'єкт, суб'єктивну сторону.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв'язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об'єктивної сторони адміністративного правопорушення.

В ході судового засідання не було добуто доказів того, що в діянні позивача є склад адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на наявні пояснення позивача та враховуючи принципи диспозитивності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позову. З представлених документів не випливає порушення позивачем Правил Дорожнього Руху, що тягнуть за собою адміністративну відповідальність, тому суд робить висновок про те, що подія будь-якого правопорушення, передбачена КУпАП, в даному випадку відсутня.

В зв'язку з цим суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 14-1, 122, 251, 254, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 8, 10, 11, 12, 66, 69, 71, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області, старшого інспектора ДПС другого взводу ДПС, капітана міліції, Бабенко Дениса Борисовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ПС № 1217916 від 13.04.2014 року за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України - скасувати.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України - закрити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає, ч.2ст.171-2 КАС України.

Суддя: О.М. Буран