Справа № 336/8803/14-а(2-а/336/231/2014)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" березня 2015 р. справа № 336/8803/14-а(2-а/336/231/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною діяльності суб'єкту владних повноважень щодо відмови поновити виплату пенсії та зобов'язати поновити виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови поновити виплату пенсії позивача за вислугу років, передбаченої статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов'язати відповідача поновити виплату призначеної у 2011 році пенсії за вислугу років позивача з 26.08.2014 року, тобто з дати звернення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови поновити виплату пенсії позивачу за вислугу років, передбаченої статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату призначеної у 2011 році пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 26.08.2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останніх, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є лейтенантом внутрішньої служби і з 01 червня 2012 року повторно прийнятий на службу до державної пенітенціарної служби України, яку проходить до теперішнього часу.

Наказом начальника управління ДПтС України в Запорізькій області №54 о/с від

01.06.2012 року позивач призначений на посаду інспектора групи мобілізаційної роботи та цивільної оборони Дружилюбівського виправного центру управління ДПтС України в Запорізькій області № 1.

Встановлено, що позивач в період з 1997 року по 15 березня 2011 року проходив державну службу у складі управління ДПтС України в Запорізькій області на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Дружелюбивського виправного центру Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області.

Наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області від 15.03.2011 року № 30 о/с позивача було звільнено зі служби в запас відповідно до п.64 „ж" (за власним бажанням) „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справи України".

Станом на день звільнення загальна вислуга для призначення пенсії складала 20 років 28 днів, з них календарна - 15 років 04 місяці 28 днів.

Позивачу з 16 березня 2011 року призначена довічна пенсія з урахуванням пільгового обчислення вислуги років. Він отримував пенсію до травня 2012 року, тобто до повторного прийняття на службу.

26 серпня 2014 року, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 27.10.2014 року № 825/0-9 відмовило позивачу в поновленні виплати пенсії та повідомило про відсутність у нього права на отримання пенсії, а саме недостатність календарної вислуги років для призначення й виплати пенсії.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції яка діяла на час призначення позивачу довічної пенсії за вислугу років) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту, службу до органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

За змістом наведеної норми Закону, право на пенсію за вислугу років особам, які повторно прийняті на службу, не втрачають, а виплата призначеної пенсії припиняється на час їх служби. Тобто після наступного звільненні із служби виплата пенсії здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Після призначеної позивачу у вересні 2011 року пенсії за вислугу років, право на пенсію позивач не втрачав, але у зв'язку з повторним прийняттям на службу виплата йому пенсії була на підставі ст. 2 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", припинена лише на час його служби. Збереження за позивачем права на пенсію за вислугу років є підставою для поновлення виплати пенсії.

Оскільки законодавством про умови вислуги років для призначення пенсії змінилося, а саме - збільшена вислуга років та встановлена необхідність календарної вислуги років, для призначення пенсії, новий період вислуги років позивачу не зараховується під час вирішення питання про призначення пенсії, але зміна законодавства не може бути підставою позбавлення позивача права на пенсію, яка йому була призначена довічно.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зміна пенсійного законодавства, яка мала місце з 01.10.2011 року, застосовується до нового періоду служби позивача з 2012 року, але ця зміна не може скасовувати право позивача на довічно призначену йому пенсію, яке виникло та відбулося у березні 2011 року до набрання чинності змін пенсійного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною діяльності суб'єкту владних повноважень щодо відмови поновити виплату пенсії та зобов'язати поновити виплату пенсії- залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай