Справа № 810/7195/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7195/14 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року - провадження у справі в частині позовних вимог закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просять апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду справи. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, вважає, що справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у п. 1-3 прохальної частини заяви про зміну позовних вимог просить визнати протиправними дії відповідача щодо:

- визнання в акті від 8 листопада 2012 р. № 27/1701/ "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток позивача за період діяльності з 1 січня 2011 р. по 30 жовтня 2012 р." нікчемними правочинів, укладених позивачем;

- визнання в акті від 19 жовтня 2012 р. № 23/1701/ "Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 1 липня 2009 р. по 31 грудня 2011 р." нікчемними правочинів, укладених позивачем;

- визнання в акті від 2 серпня 2012 р. № 14/1701/ "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2011 р., січень, лютий, березень, 2012 р. позивачем за період з 1 вересня 2011 р. по 31 березня 2012 р." нікчемними правочинів, укладених позивачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Дана правова позиція викладено в постанові судової колегії в адміністративних справах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 21-237а13.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Нормативно - правові акти - це рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо кола цих осіб.

Правові акти індивідуальної дії - це рішення, дію яких поширено на конкретних осіб, або які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування.

Наведене свідчить, що акти перевірки від 8 листопада 2012 р. № 27/1701/, 19 жовтня 2012 р. № 23/1701/ та від 2 серпня 2012 р. № 14/1701/ не є актами індивідуальної дії в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, тобто, рішенням суб'єкта владних повноважень, на спір з оскарження якого поширюється компетенція адміністративних суддів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені обставини виключають можливість розгляду в порядку адміністративного судочинства позовних вимог, зазначених у п. п. 1-3 прохальної заяви про зміну позовних вимог, за правилами, передбаченими КАС України.

Звернення до суду з позовними вимогами, розгляд та вирішення яких не належить до юрисдикції адміністративного суду, згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, має наслідком закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись, ст.ст. 2, 17, 157, 160, 197, 199, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак

І.Л. Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 27.03.2014.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.