Справа № 826/3358/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2015 року № 826/3358/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Київській області про зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Головного управління МВС України в Київській області (надалі також - відповідач), в якому просив:

- зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області зарахувати до вислуги років час навчання ОСОБА_1 в Київському будівельному технікумі в період з 01 вересня 1987 року по 20 березня 1991 рік у розрахунку 1 рік навчання - за 6 місяців служби, внести зміни до відповідних документів щодо призначення пенсії та зобов'язати провести перерахунок вислуги років відповідно внесеним змінам.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідач не врахувавши період навчання у Київському будівельному технікумі з розрахунку один рік за 6 місяців, фактично порушив право ОСОБА_1 на отримання належного пенсійного забезпечення. У судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позову заперечували з мотивів необґрунтованості та безпідставності. Поряд з цим, зауважував, що з урахуванням приписів Закону України «Про вищу освіту» приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині зарахування періоду навчання до вислуги років на позивача не поширюються.

12.03.2015р. в судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.

На підставі наказу по особовому складу № 636 о/с Головного управління МВС України в Київській області від 14.07.2014 р., позивач звільнився з органів внутрішніх справ у запас з посади заступника начальника відділу по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Київській області у званні підполковник міліції (з постановкою на військовий облік) за п.64 «ж» (за власним бажанням) на підставі рапорту від 26.06.2014 р.

Як вбачається із витягу до наказу № 636 о/с від 14.07.2014 р., вислуга позивача на день звільнення складає: календарна - 20 років 00 місяців 14 днів; пільгова - 28 років 11 місяців 29 днів.

Вважаючи, що при визначенні календарної вислуги на день звільнення позивачеві всупереч закону не було зараховано навчання в Київському будівельному технікуму, в період з 01 вересня 1987 р. по 20 березня 1991 р., останній 03 грудня 2014 року звернувся до відповідача з листом про зарахування до вислуги років час навчання у Київському будівельному технікумі у період 1987-1991 рр. у розрахунку 1 рік навчання - за 6 місяців служби, як це передбачено законодавством України.

За наслідками розгляду вказаного листа, відповідачем листом від 16 січня 2015 року № 3-2390 позивача проінформовано, про відсутність підстав для зарахування до вислуги років час навчання у Київському будівельному технікумі.

Не погоджуючись із такими доводами відповідача, вважаючи, що у спірних правовідносинах суб'єктом владних повноважень порушено приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», та з метою захисту порушених прав, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Поряд з цим, судом встановлено, що відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні до вислуги років періоду навчання у технікумі, відповідачем були зроблені висновки, що оскільки 26.06.1991р. Київський будівельний технікум не мав статусу вищого навчального закладу, фактично дія Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на позивача не поширюється, що у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для зарахування періоду навчання у Київському будівельному технікумі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року №393 та положень до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Дійсно, Законом Української РСР «Про народну освіту» від 28 червня 1974 року технікуми (училища) віднесені до середніх спеціальних навчальних закладів, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих фахівців із середньою спеціальною та загальною середньою освітою, які мають необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю.

Згідно із пунктом 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» від 04 червня 1991 року №1144-ХП із змінами і доповненнями, внесеними постановою Верховної Ради України від 18 грудня 1991 року №1992-ХП, встановлено, що Закон Української РСР «Про освіту» застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону.

Відповідно до ст. 34 Закону Української РСР «Про освіту», у редакції від 23 травня 1991 року, в Українській РСР вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Водночас, пунктом 1 постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту», від 04 червня 1991 року №1144-ХІІ встановлено, що дія Закону Української РСР «Про освіту» вступає в силу з дня його опублікування, а що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1 вересня 1992 року.

Разом з тим, суд приймає до уваги роз'яснення Департаменту вищої освіти Міністерства освіти і науки України, згідно якого, середня спеціальна освіта, здобута за часів Радянського Союзу в технікумах та училищах, прирівнюється відповідно до чинного законодавства до неповної вищої освіти.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у справі № К-33614/10.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи із системного аналізу приписів законодавства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зарахування до вислуги років періоду навчання ОСОБА_1 в Київському будівельному технікумі в період з 01 вересня 1987 року по 20 березня 1991 рік.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області зарахувати до вислуги років час навчання ОСОБА_1 в Київському будівельному технікумі в період з 01 вересня 1987 року по 20 березня 1991 рік у розрахунку 1 рік навчання - за 6 місяців служби, внести зміни до відповідних документів щодо призначення пенсії та зобов'язати провести перерахунок вислуги років відповідно внесеним змінам.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А.Качур