Справа № 2а-14746/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/9991/34011/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка А.О., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011 у справі № 2а-14746/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван Харків"

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року Товариством до суду заявлений позов про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції від 31.03.2010 № /0, № /0, наступні в часі податкові повідомлення-рішення, прийняті у порядку адміністративного оскарження через дріб 1, 2, та податкові повідомлення - рішення від 04.11.2010 № /3, № /3, якими позивачеві визначено податкові зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток у сумі 3 052 603,00 грн. та з податку на додану вартість (ділі - ПДВ) у сумі 1 826 232,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог названих Законів.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволені.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

При цьому державний податковий орган обґрунтовує касаційну скаргу тим, що позивач до складу валових витрат включив витрати по придбанню одноразових пакувальних матеріалів, які повинні збільшувати балансову вартість товару та відноситись на собівартість реалізованого товару, крім того, контролюючий орган зазначає, Товариством завищені показники витрат на придбання товарів у податковій декларації за 2 квартал 2009 року на суму 6 058 305,00 грн., що призвело до завищення податкового кредиту у червні 2009 року на загальну суму 1 211 661,00 грн. Також податкова інспекція зазначає про невикористання позивачем придбаних товарів (пакувальні матеріали) у власній господарській діяльності.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією проведена планова виїзна перевірка Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 30.06.2009, за підсумками якої складено акт від 03.08.2010 №9452/10/23-203 та встановлено порушення п. 1.20 ст. 1 пп. 5.2.1 п. 5.2 ст.5, пп. 7.4.2 п. 7.4 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства", пп. 7.4.1 п.7.4 ст.77 Закону України "Про податок на додану вартість", яке полягало у включенні до складу валових витрати на придбання одноразових пакувальних матеріалів, які, на думку контролюючого органу, повинні відноситись на собівартість реалізованого товару, а також Товариством занижено валові витрати за рахунок завищення показників витрат на придбання товарів (послуг) у податкові декларації, що призвело до завищення валових витрат та податкового кредиту.

На підставі акта перевірки, зазначених висновків та результатів адміністративного оскарження Державна податкова інспекція прийняла оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємства" валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, а пп. 5.4.4 п. 5.4 ст. 5 Закону № 334/94-ВР встановлено, що до складу валових витрат платника податку включаються витрати на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

А відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із суми податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

З аналізу наведених норм вбачається, що всі витрати господарюючого суб'єкта мають бути здійснені в межах господарської діяльності та підтверджені відповідними первинними документами і лише при дотриманні зазначених умов платник податку має право на віднесення витрат на валові та формувати податковий кредит.

Судами попередніх інстанцій встановлений факт придбання позивачем одноразових пакувальних матеріалів та їх подальше використання у власній господарській діяльності (пакування товарів та напівфабрикатів, які були в подальшому реалізовані), що підтверджується первинними документами, зокрема, актами списання товарно-матеріальних цінностей.

Судами також вірно зазначено, що витрати по придбанню одноразових пакувальних матеріалів пов'язані з проведенням передпродажної підготовки та включаються до валових витрат, а не відноситись на собівартість реалізованого товару.

Так, згідно п. 14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 9 "Запаси", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246, не включаються до первісної вартості запасів, а належать до витрат того періоду, в якому вони були здійснені (встановлені) витрати на збут.

Відповідно до п. 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції, витрати на передпродажну підготовку товарів".

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12. 1999 за № 893/4186, до витрат на збут, зокрема, належать витрати пакувальних матеріалів, транспортування продукції, товарів за умовами договору, витрати на маркетинг та рекламу, витрати на оплату праці й комісійні продавцям, торговим агентам, працівникам відділу збуту, амортизація, ремонт та утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, що використовуються для забезпечення збуту продукції, товарів, робіт і послуг та відноситься до витрат, пов'язаних з проведенням передпродажної підготовки.

Отже, витрати понесені Товариством у зв'язку з придбанням пакувальних матеріалів, які у подальшому використано ним в ході передпродажної підготовки товарів, безпосередньо пов'язані з продажем продукції та є витратами на збут, а отже цілком правомірно були віднесені позивачем до складу валових витрат, відповідно до вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства", а відтак. правомірно позивачем було сформовано і податковий кредит за вказаними операціями.

Щодо заниження Товариством валових витрат в результаті завищення показників витрат на придбання товарів (послуг), відображених в податковій декларації, суди попередніх інстанцій цілком правомірно зазначили про безпідставність таких висновків з огляду на те, що фактично актом перевірки від 09.03.2010 № 1255/23/34333228 встановлено обсяг витрат позивача на придбання товарно-матеріальних цінностей на рівні значно вищому ніж задекларовано, тобто встановлено їх заниження, проте у акті перевірки зроблено протилежний висновок - про завищення валових витрат.

Вказане також підтверджується висновками експерта від 04.01.2011 №11060, що були надані в рамках призначеної та проведеної судової економічної експертизи по даній справі. Підстав не довіряти висновкам експертизи у суду не має.

Отже, аналізуючи наведені вище норми та встановлені фактичні обставини справи, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції про те, що позивач відповідно до вимог Закону № 334/94-ВР та Закону № 168/97-ВР правомірно сформував валові витрати та податковий кредит.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011 у справі № 2а-14746/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.О. Рибченко

В.П. Юрченко