Справа № 826/1125/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 березня 2015 року № 826/1125/15

Суддя Окружний адміністративний суд міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бунгало"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бунгало» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 11 грудня 2014 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2015 року відкрито провадження в адміністративний справі № 826/125/15 закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09 лютого 2015 року.

У судовому засіданні 09 лютого 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу від 14 листопада 2014 року № 1722 та направлення від 14 листопада 2014 року № 3155/22-08, згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бунгало» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Екстрабілдінг Груп» () за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 27 листопада 2014 року № 1726/26-59-22-08/37615920.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Бунгало» занижено податок на додану вартість на суму 113165,00 грн.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 11 грудня 2014 року № Товариству з обмеженою відповідальністю «Бунгало» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 141456,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 113165,00 грн., за штрафними санкціями - 28291,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням та податковою вимогою й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ «Екстрабілдінг Груп».

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 27 листопада 2014 року № 1726/26-59-22-08/37615920.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Екстрабілдінг Груп», обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Судом встановлено, що між ТОВ «Бунгало» (Замовник) та ТОВ «Екстрабілдінг Груп» (Генпідрядник) укладено Договір Генпідряду № Р01-14 від 01 липня 2014 року, за умовами якого Замовник доручає, а Генпідрядник зобов'язаний відповідно до вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил, виконати комплекс робіт по влаштуванню кафе-бару у вбудованому нежилому приміщенні за адресою: місто Київ,в проспект Оболонський, 21-Б.

Відповідні до розділу 2 Договору № Р01-14 від 01 липня 2014 року, вартість усього комплексу ремонтних та оздоблюваних робіт визначається у підписаній Замовником і Генпідрядником Договірній ціні (Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного договору. Остаточна ціна робіт, визначається, виходячи з визначеної цим Договором договірної ціни та фактичних обсягів виконаних робіт. Вартість робіт фіксується в акті здачі-прийняття робіт.

Пунктом 5.1 Договору № Р01-14 від 01 липня 2014 року визначено, що роботи повинні бути виконані в строки: початок: Генпідрядник починає роботи протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання Договору та додатків до нього. Закінчення - не пізніше 31 серпня 2014 року.

Згідно актів виконаних робіт № 2 від 14 липня 2014 року, № 3 від 21 липня 2014 року, № 4 від 30 липня 2014 року, ТОВ «Екстрабілдінг Груп», № 1 від 07 липня 2014 року, виконувались оздоблювальні ремонтні роботи. При цьому, акти виконаних робіт містять повний перелік та характер виконаних робіт із одночасним зазначенням матеріалів, які використовувались.

В свою чергу, ТОВ «Екстрабілдінг Груп» виписано на адресу позивача податкову накладну № 240 від 14 липня 2014 року на загальну суму 58765,84 грн., № 241 від 21 липня 2014 року на суму 58762,76 грн., № 242 від 30 липня 2014 року на суму 517285,01 грн., № 239 від 07 липня 2014 року на суму 44176,86 грн.

Оплата за виконані роботи здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджують відповідні виписка по особовому рахунку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Як вбачається з обставин справи, позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень 2014 року в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Екстрабілдінг Груп», у зв'язку з придбанням будівельних послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 06 липня 2011 року між позивачем та ТОВ «Дрім Клуб» укладено Договір суборенди нежитлових приміщень № 02-03-R-9, за умовами якого Орендар передає, а Суборендар (ТОВ «Бунгало») приймає в оперативну оренду нежиле приміщення, а саме частину нежилого приміщення, площею 540,10 квадратних метрів, що знаходиться на третьому поверсі (секція R9) ((від нежилого будинку - Блок Б загальною площею 78349,60 кв.м.. в т.ч.аптека/товари для тварин - 422,10 кв.м.. непродовольчі магазини - 15263,30 кв.м., магазин з продажу алкогольних напоїв - 325,6 кв.м., магазин продовольчих товарів - 5063,20 кв.м., магазин побутової техніки/електроніки - 829,70 кв.м.), розташоване в Будівлі за адресою: м. Київ, розпекти Оболонський. 21-Б, відома як Торговельмо-розважальний Центр «Dream Town».

Слід звернути увагу, на той факт, що умовами договору суборенди приміщень №02-03-R-09 від 06 липня 2011 року між ТОВ «Дрім Клуб» (Орендар) та ТОВ «Бунгало» (Суборендар) передбачено, що саме позивач здійснює поточний ремонт орендованого приміщення за свій рахунок.

Зважаючи на вимоги договору, ТОВ «Бунгало» було отримано від ТОВ «Дрім Клуб» (відомий як ТЦ Дрім Таун) дозвіл на проведення робіт від 01 липня 2014 року. У вказаному документі зазначається про дозвіл виконання ремонтно-оздоблювальних робіт в якості субпідрядника -ТОВ «Екстрабілдінг Груп», відповідальні особи - ОСОБА_3, дата проведення робіт - з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2014 року.

Тобто, сам ТЦ Дрім Таун надав згоду на проведення ремонтних робіт у кафе-барі «Бунгало» ТОВ «Екстрабілдінг Груп».

Також, на підтвердження реальності виконаних робіт, позивачем надано фотозвіт виконаних робіт.

Таким чином, суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Екстрабілдінг Груп» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

При вирішенні даного спору суд притримується позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Судом також враховано вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Екстрабілдінг Груп» було зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Суд не приймає посилання відповідача на акт перевірки контрагента позивача - ТОВ «Екстрабілдінг Груп», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бунгало», а висновки Акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та заниження податку на додану вартість є помилковими, відтак збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 11 грудня 2014 року № підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бунгало» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бунгало» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 11 грудня 2014 року № .

3. Судові витрати в сумі 282,92 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бунгало» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник