Справа № 2а-0370/3372/12
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Справа № 3864/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Ліщинського А.М.,

судді Запотічного І.І.

секретар судового засідання Коцур В.К.

за участю представників:

від позивача Навроцький В.Б.

від відповідача Остапчук Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року у справі № 2а-0370/3372/12 за позовом Акціонерного товариства закритого типу «Універмаг «Луцьк» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство закритого типу «Універмаг «Луцьк» звернулось з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В2» № 000162201 від 21 вересня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Луцькою ОДПІ в період з 30.08.2012 року по 07.09.2012 року проведена позапланова виїзна перевірка ЗАТ «Універмаг «Луцьк» підставою якої є подання платником декларацій з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за листопад 2011 року та лютий-липень 2012 року, про що складено акт № 4427/22-6/01557325 від 14.09.2012 року. У акті перевірки встановлено порушення: абзацу «а» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України саме заниження суми бюджетного відшкодування на загальну суму 575882,00 грн. На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 21.09.2012 року № , форми «В2», яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 575882,00 грн. Позивач зазначає, що рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування або прийняття рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів є правом платника податків, а не обов'язком і платник податків законодавчо не обмежений строком використання такого права. Зазначає, що відсутні передбачені законом підстави для висновку про заниження ЗАТ «Універмаг «Луцьк» суми бюджетного відшкодування та висновку про добровільну відмову товариством від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування, тому просять скасувати вищевказане податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року у справі № 2а-0370/3372/12 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби форми «В2» № 000162201 від 21 вересня 2012 року.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції податковим органом подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить таку скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача підтримує вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом документальної перевірки є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Така перевірка здійснюється на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків, а тому органи державної податкової служби мають право вимагати надання вказаних документів під час перевірки.

Луцькою ОДПІ проведена планова виїзна документальна перевірка ЗАТ «Універмаг «Луцьк» у зв'язку з поданням платником декларацій з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.. за листопад 2011 року та лютий-липень 2012 року, про що складено акт № 4427/22-6/01557325 від 14.09.2012 року.

У акті перевірки встановлено порушення: абзацу «а» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України саме заниження суми бюджетного відшкодування на загальну суму 575882,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 21.09.2012 року № , форми «В2», яким позивачу занижено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 575882,00 грн.

Постановою Верховного Суду України від 08.09.2009 року визначено позицію, згідно з якою одним із етапів встановлення судом обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, є встановлення факту-здійснення господарської операції шляхом дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договорів, актів виконаних робіт, документів про перевезення, зберігання товарів тощо. Відсутність належних первинних документів може свідчити про нездійснення самих господарських операцій. Крім того, дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та або бюджетне відшкодування.

Матеріалами справи доведено, що між позивачем та СУАП «Західна нафтова компанія», ДП «Державний науково-дослідницький інститут будівельних конструкцій», ПП «Комбіагроіндастрі», ПП «Будівельний транспортний сервіс», ТзОВ «Паля», ПАТ «Енко», ТзОВ «Інститут проекту «КОМФОРТБУД» укладено господарські договори.

Факт виконання умов договорів між позивачем та його контрагентами підтверджується відповідними актами приймання-передачі, платіжними дорученнями та не заперечується податковою інспекцією.

Відтак, сукупність первинних, платіжних, звітних та інших документів, підтверджує фактичне здійснення господарських операцій і не дає підстав для сумніву у їх реальності та безтоварності.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 ПК України.

Так, підпунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.3 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При цьому, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

П. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України визначено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Аналізуючи вказані положення Податкового кодексу України можна дійти висновку, що законодавець не ставить для платника податків обов'язкової умови заявляти до бюджетного відшкодування від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду виключно в наступному податковому періоді. Натомість, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в межах строку, встановленого п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України.

Вказаний висновок підтверджується також тим, що п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України визначено право платника податку на бюджетне відшкодування частини від'ємного значення, фактично сплаченого постачальникам товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах, тобто не лише в попередньому податковому періоді.

Згідно з вимогами ст. 200.7 ПК України платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до абз. «а» п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України «якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах».

Таким чином, прийняття рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування або прийняття рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів є правом платника податків, наданим йому ст. 200 Податкового кодексу України, а не його обов'язком.

Встановлення Податковим кодексом України альтернативних способів відшкодування надмірно сплаченого податку на вибір платника податку означає можливість зміни ним обраного способу в межах, встановлених законом. Інше суперечило б законодавчо визнаному праву платника на вибір за власним бажанням одного із визначених законом способів бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи в акті перевірки №4427/22-6/01557325 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ЗАТ «Універмаг «Луцьк» у зв'язку з поданням платником декларацій з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за листопад 2011 року та лютий - липень 2012 року» зроблено безпідставні висновки про те, що ЗАТ «Універмаг «Луцьк» занижено суму бюджетного відшкодування, чим порушено абз. «а» п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належних доказів які б вказували на те, що ЗАТ «Універмаг «Луцьк» приймались рішення про повернення бюджетного відшкодування наступних сум: за 12 міс. 2011 у розмірі 139554,00 грн., за 3 міс. 2012 у розмірі 64883,00 грн., за 4 міс. 2012 у розмірі 190667,00 грн., за 5 міс. 2012 у розмірі 63236,00 грн., за 6 міс. 2012 у розмірі 117542,00 грн., та доказів того, що позивачем приймалося рішення про зарахування даних сум у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів, тому вищевикладені висновки ДПІ порушують норми пункти 200.6., 200.7. Податкового кодексу України та суперечать законодавчо визнаному праву платника на вибір за власним бажанням одного із визначених законом , способів бюджетного відшкодування.

Матеріали справи вказують на те, що ЗАТ «Універмаг «Луцьк» не було занижено суму бюджетного відшкодування, оскільки останнім за період 12 міс. 2011 p., З міс. 2012 p., 4 міс. 2012 p., 5 міс. 2012 p., 6 міс. 2012 р. у рядку 24 податкової декларації з податку на додану вартість декларувався наростаючим підсумком залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включався до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, та значення цього рядка переносилося до рядка 21.2 податкової декларації наступного звітного періоду, що підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної норми передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки, суб'єктом владних повноважень не доведено в судовому засіданні правомірності винесення податкового повідомлення-рішення форми «В2» № 000162201 від 21 вересня 2012 року, яким позивачу занижено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 575882,00 грн., тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Наведені позивачем доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року у справі № 2а-0370/3372/12 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.