Справа № 826/17403/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" та Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, до якої приєдналось Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м.Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна", звернулося до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві (далі по тексту - відповідач 1, ДПІ у Дніпровському районі) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту - відповідач 2, ГУ ДКСУ у м. Києві), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1 865 439,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна";

2) стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у м. Києві на користь ТОВ "Аскоп-Україна" заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 865 439,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1 865 439,00 грн., яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна". В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" та Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві подали апеляційні скарги, в яких позивач просить скасувати судове рішення в частині відмови в задоволенні позову та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві приєднався до апеляційної скарги відповідача та просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, апеляційну скаргу відповідача 1, до якої приєднався відповідач 2 не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 18 квітня 2014 року ТОВ "Аскоп-Україна" до ДПІ у Дніпровському районі подано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2014 року, відповідно до якої сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість на рахунок платника у банку становить 1 865 439,00 грн. (рядок 23).

Разом з декларацією з податку на додану вартість за березень 2014 року позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1 865 439,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна", в зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Що стосується позовних вимог про визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1 865 439,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна", то суд першої інстанції прийшов до висновку про їх обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції в цій частині та зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з р. V цього Кодексу.

Відповідно до п.200.7 ст.200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

В п.200.10 та п.200.11 ст.200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Так, Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в період з 03.06.2014р. по 17.06.2014р. проведена документальна позапланова виїзна перевірка, за результатами якої складений Акт № 3567/26-53-15-01 30579869 від 18.06.2014р. про відсутність порушень при відображенні TOB «Аскоп-Україна» у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 1 865 439,00 грн.

В п.200.12 та п.200.13 ст.200 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Водночас, в пп. б) п.200.14 ст.200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Пунктом 200.15 ст.200 ПК України передбачено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, із вказаних вище положень ПК України вбачається обов'язок контролюючого органу (Відповідача-1) надати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, Висновок про суми відшкодування податку на додану вартість в розмірі, що підтверджено за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки, а саме на суму 1 865 439,00 грн., в 5-и денний строк з моменту закінчення проведення перевірки.

Однак, як вбачаться із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Відповідачем-1 такого Висновку до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надано не було.

Посилання представника податкового органу на ту обставину, що після проведення перевірки було встановлено невіркий розрахунок суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню, колегія суддів не приймає до уваги зважаючи на наступне.

Відповідно до положень п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України 200.12. контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

При цьому, п. 200.14. ст.200 Подактового кодексу України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Оскільки, податковим органом не було вчинено дій передбачених п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, то відповідно до п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України, податковий орган зобов'язаний при цьому у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності Відповідача-1 щодо не подання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню, в розмірі 1 865 439,00 грн. заявленої Позивачем для бюджетного відшкодування в Заяві про повернення суми бюджетного відшкодування (за березень 2014 р.) від 18.04.2014 року.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком Окружного адміністративного суду міста Києва про відмову у задоволенні вимоги Позивача про стягнення суми з Державного бюджету України через Відповідача-2 на користь Позивача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість з огляду на таке.

Відповідно до п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (в тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

При цьому, Державне казначейство здійснює безспірне списання з рахунків, на яких обліковуються гроші Державного бюджету та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийнято державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Відповідно до п. 4 ч. 4 Положення про Державне казначейство України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 21.12.2005 року, казначейство відповідно до покладених на нього завдань провадить безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевого бюджетів і бюджетних установ, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Згідно з п.п. 4.1 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 02.07.1997 року № 209/72 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.2001 року № 200/86) відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що правомірність заявленої платником податків ТОВ "Аскоп-Україна" до відшкодування суми ПДВ у розмірі 1865439,00 грн. за березень 2014 року підтверджена висновками Акту № 3567/26-53-15-01 30579869 від 18.06.2014р.

Таким чином, у ході судового розгляду підтверджено, що ТОВ "Аскоп-Україна" виконано усі необхідні дії, передбачені Податковим кодексом України для отримання бюджетного відшкодування ПДВ.

Колегія суддів відзначає, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірок, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Таким чином, оскільки податковим органом визнана правомірність заявленої платником податків ТОВ "Аскоп-Україна" до відшкодування суми ПДВ у розмірі 1865439,00 грн. за березень 2014 року, а доказів перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку відповідачем не надано, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.

При вирішенні вказаного питання, щодо стягнення відшкодування суми ПДВ, колегія суддів апеляційної інстанції враховувала позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 03.06.2014 року у справі № 21-131а14.

Так, у вказаній постанові, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а тому суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, при цьому неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної суми.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, до якої приєдналось Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна"- задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у м. Києві на користь ТОВ "Аскоп-Україна" заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 865 439,00 грн. та стягнення з позивача суми судового збору у розмірі 4311,72 грн..

В цій частині винести нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1865439 (один мільйон вісімсот шістдесят п'ять тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги в розмірі 2996,28 грн. (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто шість гривень двадцять вісім копійок).

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 26 березня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.