Справа № 1570/5357/2012
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1570/5357/2012

Справа № 1570/5357/2012

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача до судового засідання не з’явися, належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи (аркуш справи 211).

Письмові заперечення проти позову відповідачем до суду не надано.

Ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 24.04.2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини якими обґрунтовуються вимоги, а також докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч. 1 ст. 33 вказаного Закону, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що у Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження по виконанню 354 виконавчих документів по виконанню рішень судів про стягнення з позивача на користь фізичних та юридичних осіб, держави, заборгованості на загальну суму 15 789 480 грн. 47 коп., з яких заборгованість по виплаті заробітної платні у розмірі 705 029,00 грн.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 вказаного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 57 вищезазначеного Закону постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

06.02.2012 року, згідно наявних в матеріалах справи письмових доказів, ПП «Нива-В.Ш.» проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів», а саме: д/ш «Кримська-6» та д/ш «Кримська-7», на загальну суму 1 190 384 грн. 90 коп., що підтверджується протоколами від 06.02.2012 року № 1611243-1 та № 1611242-2 (аркуші справи 20, 21).

17.02.2012 року відповідачем складено акт про проведення прилюдних торгів (аркуші справи 18-19).

Листом від 14.05.2012 року ДВС повідомило позивача про те, що сума від реалізації суден д/ш «Кримська-6» та д/ш «Кримська-7» у розмірі 785 355 грн. 05 коп. була направлена на погашення заборгованості із заробітної плати перед працівниками підприємства, а залишок коштів у розмірі 111 016 грн. 51 коп. повернуто на рахунок ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» (аркуші справи 40-42).

З наведеного слідує, що сума заборгованості в розмірі 705 029 грн. 00 коп., в межах якої були прийняті постанови про накладення арешту на рахунки ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів», була погашена підприємством позивача в повному обсязі за рахунок коштів, отриманих від реалізації д/ш «Кримська-6» та д/ш «Кримська-7», що не оспорюється сторонами.

З урахуванням зазначеного, позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арештів з його рахунків, які були накладені відповідачем згідно постанов від 23.05.2011 року, від 30.08.2011 року та від 01.12.2011 року.

В серпні 2012 року, на адресу ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» надійшли листи Відділу ПВР УДВС ГУЮ в Одеській області щодо відмови у знатті арештів з рахунків, оскільки відповідно до п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), зведене виконавче провадження зупинено, а заборгованість ДП не погашена в повному обсязі, так як за виконавчими документами на користь стягувачів стягнуто лише заборгованість з заробітної плати, а інші суми коштів (моральну шкоду, матеріальну шкоду, добові, заборгованість з інвалюти) на користь стягувачів не стягнуто (аркуші справи 44, 45-47).

Згідно матеріалів справи, сума заборгованості в розмірі 705 029 грн. 00 коп., в межах якої були прийняті постанови про накладення арешту на рахунки ДП, була погашена ДП в повному обсязі за рахунок коштів, які були отримані від реалізації д/ш «Кримська-6» та д/ш «Кримська-7», що не оспорювалося відповідачем.

При цьому, п.п. 4-6 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану. Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк. Якщо арештоване майно боржника передано для реалізації, копії постанов про зупинення та поновлення виконавчого провадження надсилаються підприємству, установі, організації, які здійснюють таку реалізацію.

Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин, відповідачем було правомірно прийнято рішення стосовно відмови у знятті арештів з його рахунків, які були накладені відповідачем згідно постанов від 23.05.2011 року, від 30.08.2011 року та від 01.12.2011 року, оскільки прийняття відповідачем відповідних постанов про зняття арешту суперечило б приписам чинного законодавства, оскільки станом на час прийняття цієї відмови, за наданими відповідачем поясненнями, зведене виконавче провадження було зупинено.

Через канцелярію суду відповідачем надано лист № 09.1-717 від 22.01.2015 року, яким повідомлено, що 26.11.2014 року на адресу Відділу з ГУЮ в Одеській області надійшов інформаційний лист з ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2014 року у справі № 21-2/6-08-285, відповідно до якої, провадження у справі № 21/2/6-08-285 про банкрутство ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» (код ЄДРПОУ 01125637) припинено; скасовано мораторій та інші заходи по забезпеченню заяви, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2008 року. Ухвала суду набрала законної сили 18.11.2014 року.

Того ж дня, як зазначає відповідач, державним виконавцем поновлено зведене виконавче провадження про стягнення коштів з підприємства позивача на користь фізичних, юридичних осіб та держави.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та наведених вище норм чинного законодавства що регулює спірні правовідносини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо доцільності відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 159-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан