Справа № 1170/2а-4116/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 березня 2015 року м. Київ В/800/1006/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Веденяпін О.А., Голубєва Г.К., Карась О.В., Цвіркун Ю.І.,

розглянувши заяву Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - Інспекція) про перегляд Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.12.2014

у справі № 1170/2а-4116/11

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Інспекції

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.07.2012, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014, позов задоволено частково; податкові повідомлення-рішення від 07.06.2013 № та від 12.08.2013 № скасовані в частині застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 250 000 грн.; в решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.12.2014 названі судові рішення попередніх інстанцій залишено без змін.

Відповідач звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України цієї ухвали Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення усіх судових інстанцій зі спору та відмовити у позові, мотивуючи свої вимоги неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (зокрема, статті 250 Господарського кодексу України, підпункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України), внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового правозастосування заявником подано постанови Вищого адміністративного суду України від 07.12.2006 у справі № 18/28 та від 25.04.2013 у справі № К/800/15107/13.

Розглянувши заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 2 «Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України» передбачено, що ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах рішення Вищого адміністративного суду України, на які посилається заявник.

Адже, як вбачається зі змісту ухвали від 01.12.2014, про перегляд якої подано заяву, у прийнятті цього рішення Вищий адміністративний суд України виходив з того, що Інспекцією було порушено строк застосування адміністративно-господарських санкцій, визначений статтею 250 Господарського кодексу України, при застосуванні до позивача оспорюваного штрафу.

Висновок щодо необхідності застосування до платника штрафу за порушення порядку здійснення касових та розрахункових операцій у межах строку, встановленого статтею 250 Господарського кодексу України, відображений й у постанові Вищого адміністративного суду України від 07.12.2006 у справі № 18/28 (на яку посилається заявник на підтвердження існування підстави у розумінні пункту 1 статті 237 КАС).

У справі ж № К/800/15107/13 (на рішення в якій також посилається заявник) Вищий адміністративний суд України виходив з правомірності застосування до суб'єкта господарювання штрафу з огляду на підтвердженість факту порушення цим суб'єктом правил оприбуткування готівки та правил здійснення розрахункових операцій; при цьому обставини цієї справи свідчать про застосування податковим органом оспорюваного штрафу з дотриманням строку, передбаченого статтею 250 Господарського кодексу України.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, а свідчать про неоднакові обставини у справах, за наслідками оцінки яких касаційний суд по-різному вирішив питання щодо прав та обов'язків платника.

З огляду на викладене відсутні підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Знам'янській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області у допуску справи № 1170/2а-4116/11 до провадження Верховного Суду України.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:О.А. Веденяпін Г.К. Голубєва О.В. Карась Ю.І. Цвіркун