Справа № 2а/0370/3057/11
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року Справа № 2а/0370/3057/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Сіжук О.В.,

з участю представника позивача Масич І.В.,

представників відповідача Вінцюк Ю.Б., Нінітчук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2011 року,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Гнідавський цукровий завод» (надалі - ПАТ «Гнідавський цукровий завод», позивач) звернулося з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (надалі - Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.09.2011 року Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1839841,00 грн., з яких за основним платежем 1839840,00 грн. за штрафними санкціями 1 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення винесене за результатами акту перевірки №6922/23-2/372658 від 02 вересня 2011 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ПАТ «Гнідавський цукровий завод», Код за ЄДРПОУ - 00372658, щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Дім пива» (код за ) за травень 2011 року (далі по тексту - «Акт»). Дане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України до Державної податкової адміністрації у Волинській області, проте рішенням ДПА у Волинській області від 14.10.2011 року залишено без змін, а скарга без задоволення.

З прийнятим податковим повідомленням-рішенням повністю не згідні, вважають висновки відповідача, викладені в акті перевірки такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Підставою для визначення податковим органом грошового зобов'язання в сумі 1839841,00 грн. стали його висновки про нікчемність договору №40406 поставки нафтопродукту від 04.04.2011 року на загальну суму 5160000,00 грн., №150405 від 15.04.2011 року на загальну суму 1085040,00 грн. (Антрацит АКО 50-100), договір на поставку обладнання, запасних частин та допоміжних матеріалів №605011 від 06.05.2011 року на загальну суму 4 794 000,00 грн. (повітряпідігрівач ТС 35у-2 шт., насос 20 НДС з електродвигуном 3 шт., редуктор 304 ВКЛУ - 4 шт.), укладені між ТОВ «Дім пива» та ПАТ «Гнідавський цукровий завод».

Позивач зазначає, що дані правочини за змістом та формою не суперечать нормам ЦК України, моральним засадам суспільства, укладені за вільним волевиявленням учасників господарських правовідносин, наділених повним обсягом правосуб'єктності. Реальне настання правових наслідків, обумовлених такими договорами, підтверджується видатковими, податковими накладним, платіжними дорученнями, тощо. Зазначені первинні документи не містять недоліків в оформленні. Позивач здійснив оплату за отриманий товар у відповідності до умов договору, що також свідчить про реальне здійснення господарської операції.

Твердження відповідача про відсутність настання реальних правових наслідків (посилання на частину 1 статті 203, статті 215, 228, 662, 655, 628, 638, 664 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків) для ТОВ «Дім пива» та ПАТ «Гнідавський цукровий завод» в результаті укладення правочинів (Договір №40406 поставки нафтопродукту від 04.04.2011 року на загальну суму 5 160 000,00 грн., Договір №150405 від 15.04.2011 року на загальну суму 1 085 040,00 грн. (Антрацит АКО 50-100), договір на поставку обладнання, запасних частин та допоміжних матеріалів №605011 від 06.05.2011 року на загальну суму 4 794 000,00 грн. (повітряпідігрівач ТС 35у-2 шт., насос 20 НДС з електродвигуном 3 шт., редуктор 304 ВКЛУ - 4 шт.)) є необгрунтованим та безпідставним.

Крім того, відповідно до пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. В даному випадку обладнання придбано для використання виключно в цукровій промисловості та разом з первинними документами відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, а тому просять позов задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2011 року.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач у письмовому запереченні проти адміністративного позову його вимог не визнав та зазначив, що податковою перевіркою було правомірно встановлено порушення податкового законодавства.

Для підтвердження взаємовідносин ПАТ «Гнідавський цукровий завод» з ТзОВ «Дім пива» Луцькою ОДПІ надсилались запити до ДПІ у Печерському районі м. Києва від 09.08.2011 року № 7534/7/23-2, від 10.08.2011 року № 7563/7/23-2 та від 23.08.2011 року №7879/7/23-2.

Перевіркою постачальника товару - ТзОВ «Дім пива» (акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 06.09.2011 року № 1221/23-2/31750777) не встановлено факту передачі товарів (послуг) від продавця до покупця - ПАТ «Гнідавський цукровий завод» у зв'язку з відсутністю актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

В зв'язку з тим, що у ТзОВ «Дім пива» не виявлені необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, необхідний технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за місцем знаходженням, перевіркою згідно частин 1, 2 статті 215, частини 5 статті 203 ЦК України зроблено висновок, що угоди ТзОВ «Дім пива» з контрагентами за травень 2011 року є нікчемними і в силу статті 216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Відповідно до баз даних ДПС податкової звітності та інших джерел інформації, одержаних в ході проведення перевірки, встановлено укладання цивільно-правових відносин та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

З наведених підстав відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представники відповідача позов не визнали з підстав, викладених у письмовому запереченні, просили в задоволенні вимог позивача відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 05.08.2011 року №2174 та направлення від 05.08.2011 року №002326 працівниками Луцької ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «Гнідавський цукровий завод» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Дім пива» (код за ) за травень 2011року.

За результатами перевірки 06.05.2011 року Луцькою ОДПІ було складено акт перевірки № 6922/23-2/372658 від 02 вересня 2011 року (а.с. 14-27), яким зафіксовано порушення підприємством частини 1 статті 203, статей 215, 228, 662, 655, 628, 638, 664 Цивільного кодексу України (ЦКУ) в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по договорах №40406 поставки нафтопродукту від 04.04.2011 року на загальну суму 5160000,00 грн., №150405 від 15.04.2011 року на загальну суму 1085040,00 грн. (Антрацит АКО 50-100), договір на поставку обладнання, запасних частин та допоміжних матеріалів №605011 від 06.05.2011 року на загальну суму 4 794 000,00 грн. (повітряпідігрівач ТС 35у-2 шт., насос 20 НДС з електродвигуном 3 шт., редуктор 304 ВКЛУ - 4 шт.), укладені між ТОВ «Дім пива» та ПАТ «Гнідавський цукровий завод».

Також перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні товарів з 01.05.2011 року по 31.05.2011 року, які підпадають під визначення статті 185, пункту 186.1 статті 186, пункту 198.1, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого зменшено податковий кредит на суму 1839840 грн.

На підставі акта перевірки Луцькою ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення від 21.09.2011 року №, яким ПАТ «Гнідавський цукровий завод» було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1839841,00 грн., з яких за основним платежем 1839840,00 грн. за штрафними санкціями 1 грн. (а.с. 28).

Позивач, не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку до ДПА у Волинській області. Проте, рішенням ДПА у Волинській області від №4453/10/25-006 від 14.10.2011 року податкове повідомлення-рішення від 21.09.2011 року № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Суд вважає податкове повідомлення-рішення податкового органу протиправним з наступних підстав.

На виконання умов договору поставки № 40406 від 04.04.2011 року, укладеного між ТзОВ «Дім пива» та ВАТ «Гнідавський цукровий завод», позивачем придбано у вказаного контрагента товарно-матеріальних цінностей (нафтопродукту), а саме мазут М-100, загальною кількістю 1200,00 т, за ціною 4300,00 грн., в т.ч. ПДВ за одну тону на загальну суму 5 160 000,00 грн., в т.ч. ПДВ.

У відповідності до Договору №150405 від 15.04.2011 року ТОВ «Дім пива» зобов'язалось поставити на адресу ВАТ «Гнідавський цукровий завод» Антрацит АКО 50-100, в подальшому - Товар. Загальна кількість Товару становить 685 т на загальну суму 1 085 040,00 грн. з ПДВ ( п.2.1. Договору).

Згідно умов договору №605011 від 06.05.2011 року ТОВ «Дім пива» зобов'язалось поставити на адресу ВАТ «Гнідавський цукровий завод» обладнання, запасні частини та допоміжні матеріали на ремонт заводу (надалі - Товар), згідно Специфікацій до Договору. Найменування, вартість, кількість Товару, що поставляється по Договору, зазначаються в Специфікаціях, а також у накладних на відпуск Товару. У відповідності до п.2.1. договору поставка здійснюється силами та за рахунок Продавця. Місце доставки: м.Луцьк, вул. Ранкова, 1. Згідно пункту 2.2. ціна Договору 4 794 000,00 грн., в тому числі ПДВ. В Специфікації №1, яка є додатком до даного Договору зазначено перелік Товару, а саме:

1. повітряпідігрівач ТС 35у в кількості 2 шт., на загальну суму 1609200,00 грн., в т. ч. ПДВ.;

2. насос 20 НДС з електродвигуном в кількості 3 шт., на загальну суму 2054880,00 грн., в т.ч. ПДВ;

3. редуктор 304 ВRW 1 в кількості 4 шт., на загальну суму 1129920,00грн., в т.ч. ПДВ.

Розрахунки за укладеними з ТОВ «Дім пива» договорами проведені ПАТ «Гнідавський цукровий завод» в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що факт надходження на склад ПАТ «Гнідавський цукровий завод» вищезазначеного Товару підтверджується прибутковими ордерами та оборотно-сальдовими відомостями по рахунках №207 та №1521 (а.с.136-137). В судовому засіданні оглянуто та досліджено акти передачі в експлуатацію придбаного товару, представлені позивачем (а.с.138-140).

Встановлено також, що на вимогу Луцької ОДПІ ПАТ «Гнідавський цукровий завод» видав Наказ №116 від 11.08.2011 року, згідно якого наказано провести інвентаризацію отриманих товарно-матеріальних цінностей від ТзОВ «Дім пива» за травень 2011 року. Інвентаризацію було проведено, про що складено інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей №1 від 11.08.2011 року, №2 від 11.08.2011 року, №3 від 11.08.2011 року та інвентаризаційний опис основних засобів №4, які підтверджують наявність придбаного Товару у ТзОВ «Дім пива».

На виконання монтажних робіт були виписані наряди на відрядні роботи по встановленню придбаного обладнання в кількості 9 шт. (а. с 126-134).

Суд не погоджується з позицією відповідача щодо нікчемності вищезазначеного правочину, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України (ЦК України), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 2 статті 215 частини 1 статті 216 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, зокрема це: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути, на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади, визнано судом недійсним повністю або в частині.

Необхідними умовами для визнання зобов'язання недійсним відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України є, зокрема, його вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов'язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Таким чином, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, що правочини, укладені між позивачем та ТзОВ «Дім пива» виконані обома сторонами.

Податковим органом не доведено, що господарські зобов'язання між позивачем та ТзОВ «Дім пива» вчинені з метою, заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства, та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Згідно зі статтею 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Сторони самостійно визначають форму договору. В силу статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення за істотними умовами договору однією із сторін; спір між сторонами щодо недійсності договору відсутній.

Факт придбання товару підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, а саме: копіями податкових накладних, видаткових накладних, платіжних доручень та прибутковими ордерами (а. с. 31-69, 71-91, 94-103, 104-116).

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, що підтверджують господарські операції позивача з ТзОВ «Дім пива" (договори, податкові накладні, видаткові накладні,прибуткові ордери, платіжні доручення) відповідають зазначеним вимогам законодавства, оскільки містять усі вищевказані реквізити.

Луцькою ОДПІ не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського обліку.

Згідно з підпункту 14.1.181. статті 181 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно пункту 198.1. статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, серед іншого, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. статті 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 11 статті 201 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права податковим кодексом чітко визначено необхідні умови для формування податкового кредиту з податку на додану вартість - наявність належним чином оформленої податкової накладної або іншого документа, передбаченого пунктом 201.11 статті 201 ПК України, які позивач виконав в повному обсязі.

З огляду на те, що податкові накладні, виписані ТзОВ «Дім пива» відповідають усім умовам, передбаченим статтею 201 ПК України, а на момент їх виписування контрагент був зареєстрованим платником ПДВ, податковий кредит, сформований ПАТ «Гнідавський цукровий завод» на підставі господарських операцій з ТзОВ «Дім пива», є підтвердженим. Також, перевіркою не зафіксований факт наявності в податкових накладних недоліків або порушення порядку їх видачі, що свідчить про їх неналежність як первинного документу.

Актом ДПІ у Печерському районі м. Києва не доведено, що протягом періоду який перевірявся ТзОВ «Дім пива» не було платником ПДВ, відтак мало право виписувати податкові накладні в підтвердження господарських операцій з позивачем.

З урахуванням вищезазначених положень чинного законодавства, суд вважає, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту 1839840 грн. ПДВ, сплаченого в ціні товару, придбаного у ТзОВ «Дім пива».

Податковий кодекс України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов'язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов'язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів. І лише у такого постачальника товарів який у складі вартості проданого товару отримав податок на додану вартість виникають зобов'язання стосовно подання звітності та сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів не може нести відповідальність за постачальника. Відповідно, неподання звітності, несплата податку на додану вартість постачальником сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту зазначеного податку підприємству, яке віднесло до податкового кредиту суму податку на додану вартість, сплачену в ціні товару.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ПАТ «Гнідавський цукровий завод» для отримання податкового кредиту виконано всі, передбачені Податковим кодексом умови, що дають право на отримання податкового кредиту. Сума, яка була включена до складу податкового кредиту, підтверджена належним чином оформленими податковими накладними та первинними бухгалтерськими документами, що засвідчують факт придбання товарів та підтверджують правомірність формування товариством податкового кредиту. Для отримання податкового кредиту з податку на додану вартість законодавство України не передбачає норм, які б вказували, що не подання звітності та несплата податку продавцем при фактичному здійсненні господарської операції впливає на податковий кредит покупця та суму податкового кредиту. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на його формування у разі, якщо останній виконав усі передбачені Законом умови щодо його отримання і має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач при формуванні податкового кредиту діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а висновки відповідача безпідставні.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору, судом податкове повідомлення-рішення № від 07 червня 2011 року, прийняте відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялося на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач не довів правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2011 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 17, 158, частиною 3 статті 160, статями 162, 163, 186 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції № від 21.09.2011 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 09 грудня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий О.А.Лозовський