Справа № 826/14398/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді - Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Солом'янського району м. Києва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Прокуратури Солом'янського району м. Києва (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про:

- визнання протиправними дій прокурора Солом'янського району м. Києва щодо звернення до Солом'янського районного суду м. Києва з цивільним позовом в інтересах ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1;

- визнання протиправними дій Прокуратури Солом'янського району м. Києва щодо здійснення представництва інтересів ОСОБА_3 у Солом'янському районному суді м. Києва в цивільній справі № 2-925/12 за позовом прокурора Солом'янського району м. Києва Шулякової В.Ф. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року провадження у справі було закрито.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позову, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія встановила, що постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб та представництво їх інтересів в суді є процесуальним правом органів Прокуратури, а не управлінською функцією суб'єкта владних повноважень. При цьому, перевірка адміністративним судом наявності чи відсутності у прокурора процесуальних повноважень на звернення до місцевого суду з позовною заявою суперечить завданням адміністративного судочинства України, визначеним у ст. 2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У ч. 2 ст.4 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори. Разом з тим, спір набуває ознак публічно-правового не тільки за умов наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції, звернення органів Прокуратури до суду з позовом в інтересах інших осіб та представництво їх інтересів в суді є реалізацією таким суб'єктом владних повноважень своїх процесуальних прав і жодним чином не пов'язано зі здійсненням ним владних управлінських функцій, а тому в даному випадку відсутні правові підстави вважати, що спір між позивачем і відповідачем є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апелянта про те, що в цій справі судом апеляційної інстанції вже було прийнято рішення, яким скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі, яке на думку ОСОБА_2, у відповідності до ч.1 ст.72 КАС України, має преюдиційний характер, колегія судів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч.1 ст. 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Водночас, передбачене ч.1 ст.72 КАС України, звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні, та як виключна обов'язковість висновків щодо фактичних обставин справи, наведених у чинних судових рішеннях в інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Аналогічна правова позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 р. № 2379/12/13-12.

Таким чином, ці та інші доводи апелянта щодо необхідності розгляду його позову в порядку адміністративного судочинства колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними і такими, що спростовуються обставинами, встановленими судом першої інстанції, та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.