Справа № 826/295/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 березня 2015 року м. Київ № 826/295/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді - Добрівської Н.А., Катющенка В.П., Скочок Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України
про визнання порушеним права щодо справедливого суду та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до суду з зазначеним позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач, Мінюст України), в якому просить визнати порушення відповідачем права ОСОБА_1 щодо справедливого суду та володіння своїм майном через неповне та несвоєчасне виконання рішення Європейського суду від 21 лютого 2013 року у справі «ПМП «Фея» та інші проти України», а також стягнути з відповідача кошти у відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням та протиправною бездіяльністю в сумі 8946,00 грн. та 5000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Європейського суду з прав людини від 21 лютого 2013 року у справі «ПМП «Фея» та інші проти України», яким державу України зобов'язано сплатити позивачу 3000 євро як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, компенсацію судових витрат та виконати рішення національного суду - постанову Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2008 року. Однак, станом на день звернення до суду рішення національного суду повністю не виконано, що завдало моральну шкоду, яку позивачем оцінено у розмірі 5000,00 грн. Крім того, на момент виконання національного суду грошові кошти перераховані позивачу знецінились, що призвело до матеріальних втрат у сумі 8946,15 грн.

В судове засідання позивач не з'явилась, направила суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість.

З огляду на надходження клопотання від позивача про розгляд справи у порядку письмового провадження, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі частини 6 статті 71, частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

Ознайомившись з письмово викладеними позиціями позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Під час розгляду справи з'ясовано, що даний позов направлений поштовим зв'язком на адресу суду 08 січня 2015 року, зареєстрований канцелярією суду 12 січня 2015 року.

У зв'язку з цим колегією розглянуто питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду в частині позовних вимог щодо визнання порушення Мінюстом України права позивача щодо справедливого суду та володіння своїм майном через неповне та несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 2013 року у справі «ПМП «Фея» та інші проти України».

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У частині 2 статті 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що строком є проміжок часу, у який особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 2013 року у справі «ПМП «Фея» та інші проти України» постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18 березня 2013 року відкрито виконавче провадження №37162544.

В рамках зазначеного виконавчого провадження боржник - держава мав виконати рішення національного суду, ухвалене на користь стягувача - позивача, якщо таке залишається невиконаним та сплатити протягом трьох місяців 3000 євро.

На виконання рішення суду платіжним дорученням №1220 від 02 вересня 2013 року позивачу перераховано 31736,21 грн. (еквівалент 3000 євро), №3956 від 11 жовтня 2013 року - 367,82 грн. пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини та №274 від 20 травня 2014 року - 4258,92 грн. заборгованість за рішенням національного суду.

Вищевикладене стало підставою для винесення 13 червня 2014 року державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», про що позивача було повідомлено листом від 18 червня 2014 року №П-6854-5/381-11, копія якого додана ОСОБА_1 до позовної заяви.

Отже про виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2008 року шляхом перерахування коштів у розмірі 4258,92 грн. позивач повинна була дізнатись у травні 2014 року після отримання відповідних коштів, а також у червні 2014 року після отримання зазначеного вище листа з відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби.

Тим часом враховуючи те, що позивач порушення її прав на справедливий суд та володіння своїм майном пов'язує з невиконанням рішення національного суду - постанови Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2008 року шляхом неперерахування всіх коштів постановлених до стягнення на користь позивача, а також враховуючи вищенаведені обставини щодо обізнаності позивача із проведенням перерахування грошових коштів та винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 2013 року, позивач, як зазначено вище, лише 15 січня 2015 року звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача (дата поштового відправлення), тобто з порушенням строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, позивач не зазначає про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надає суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності таких обставин. Напроти, з матеріалів справи вбачається обізнаність позивача із всіма діями державних органів, вчиненими з метою виконання рішення Європейського суду з прав людини у зв'язку зі здійсненням листування з цього приводу.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Одночасно слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду та про відсутність документально підтверджених обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, в частині позовних вимог про визнання порушення Мінюстом України права ОСОБА_2 щодо справедливого суду та володіння своїм майном через неповне та несвоєчасне виконання рішення Європейського суду від 21 лютого 2013 року у справі «ПМП «Фея» та інші проти України», у зв'язку з чим до поданої заяви, у зазначеній частині позовних вимог, слід застосувати наслідки, передбачені частиною 1 статті 100 та пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - залишити позов без розгляду в частині позовних відповідних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про визнання порушення Міністерства юстиції України права ОСОБА_1 щодо справедливого суду та володіння своїм майном через неповне та несвоєчасне виконання рішення Європейського суду від 21 лютого 2013 року у справі «ПМП «Фея» та інші проти України».

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст.185-187 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Добрівська

Судді: В.П. Катющенко

Т.О. Скочок