Справа № 826/20750/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2015 року 09:00 № 826/20750/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П.,

судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Пенсійного фонду України до Державної виконавчої служби України про визнання незаконними дій та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Пенсійний фонд України (надалі також позивач) з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України (надалі - ДВС України, відповідач) про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Медведєва О.В. щодо винесення вимоги від 15.13.2014р. №1225-16-В незаконними, скасування зазначеної вимоги.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що всупереч Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець фактично переклав обов'язки щодо вжиття заходів примусового виконання рішень на Пенсійний фонд України, який не є учасником виконавчого провадження, оскільки обов'язок щодо виконання рішення суду покладено на управління Пенсійного фонду України у м. Сніжному Донецької області.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду письмові заперечення, у яких проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, та зазначив, що оскаржувана вимога винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення №59834/09, виданого 13.02.2014р. Європейським судом з прав людини у справі «Щукін та інші проти України», де одним із заявників є ОСОБА_2, відповідно до якого Суд постановив:

(a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, чиї заяви зазначені у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат, а також будь-який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Так, постановою старшого державного виконавця ДВС України Медведєва О.В. 19.03.2014р. ВП №42559802 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження боржника зобов'язано самостійно виконати рішення Європейського суду з прав людини у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження".

З метою забезпечення виконання рішення Суду, державним виконавцем направлено 15.12.2014р. вимогу № 1225/16-В до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України.

У вказаній вимозі зазначено, що з метою відновлення порушених прав і інтересів ОСОБА_2 та недопущення заподіяння збитків Державному бюджету України, Пенсійному фонду України вжити заходи щодо виконання вищевказаного рішення національного суду, винесеного в інтересах заявника. З метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача, Пенсійному фонду України у триденний строк з моменту отримання даної вимоги, повідомити відділ примусового виконання рішень ДВС України та стягувача про повне чи часткове виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2008р. №22-а-12128/08. та вказати суму перерахунку.

Також, у вказаній вимозі зобов'язано Пенсійний фонд України у разі невиконання вищевказаних рішень національних судів, повідомити про заходи, які вжиті Пенсійним фондом України з метою повного та своєчасного виконання рішень національних судів, яке відповідно до рішення Суду повинно бути виконано до 13.05.2014р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно положень ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Зокрема, відповідно до положень п. 1.8. Інструкції з примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 вимога державного виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винесення обов'язкових для виконання вимог є правом державного виконавця, яке прямо передбачено законодавством України.

Окрім того, чинним законодавством не обмежено коло осіб, щодо яких державний виконавець може складати і направляти вимоги, як то боржник по справі або сторона виконавчого провадження.

Зокрема, як вбачається із зазначених норм, вимога є обов'язковою для виконання усіма органами, установами, організаціями щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

В той же час, відповідно до положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. № 384/2011 Пенсійний фонд України організовує, координує та контролює роботу головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь у районах, містах, районах у містах, а також управлінь у містах та районах (далі - територіальні органи) щодо: - забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами актів законодавства про пенсійне забезпечення; - забезпечення надходжень від сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ведення обліку цих надходжень, інших коштів відповідно до законодавства, забезпечення ведення реєстру застрахованих осіб; - здійснення контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством; - стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів; - застосовування фінансових санкцій, передбачених законом; - призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці; - забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; - обліку коштів Пенсійного фонду України, ведення статистичної та бухгалтерської звітності; - надання страхувальникам та застрахованим особам інформації, визначеної законодавством.

Таким чином, на Пенсійний фонд України, як на центральний орган виконавчої влади покладено обов'язок щодо контролю за своєчасним і в повному обсязі фінансуванням та виплатами пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Окрім того, вказаною вимогою не зобов'язано безпосередньо Пенсійний фонд здійснити виплати, а тільки зобов'язано вжити заходи щодо виконання вищевказаного рішення національного суду та, у разі невиконання вищевказаного рішення, повідомити про заходи, які вжиті Пенсійним фондом України з метою повного та своєчасного виконання рішень національних судів, яке відповідно до рішення Суду повинно бути виконано до 13.05.2014р.

Суд також бере до уваги той факт, що тривале невиконання рішення Європейського суду з прав людини, зокрема в частині невиконання рішення національного суду, що було підставою для звернення до Європейського суду, дає особі право на повторне звернення до Європейського суду. При повторному розгляді справи Європейського суду з прав людини подвоюється сума відшкодування, як це було в справах «Бурдов проти Росії» та «Бурдов проти Росії (№2)», а крім того, можуть присуджуватися компенсаційні виплати з урахуванням упущеної вигоди, пов'язаної з виконанням національного рішення.

Враховуючи зазначені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем Медведєвим О.В. обґрунтовано винесено вимогу, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність своїх дій і винесення оскаржуваної вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат заявника - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Пенсійного фонду України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко