Справа № 826/11342/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2015р. м. Київ К/800/60992/14

суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Малого приватного підприємства «Науково-виробничий центр «Булат» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про скасування постанови, що переглядається за касаційною скаргою Малого приватного підприємства «Науково-виробничий центр «Булат» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 2 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року МПП «Науково-виробничий центр «Булат» (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області (далі - Інспекція) про скасування постанови.

Зазначали, що оскаржуваною постановою до позивача, як розробника проектної будівельної документації, застосовано штраф за заниження категорії складності будівництва (замість п'ятої вказано третю).

Посилаючись на порушення Інспекцією порядку проведення перевірки, а також те, що у зв'язку зі змінами у законодавстві об'єкт будівництва все ж відноситься до ІІІ категорії складності, просили скасувати постанову Інспекції від 8 липня 2014 року № З-0807/6-7/10-34/0807/09/02.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 2 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Підприємство, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що за результатами проведеної Інспекцією позапланової перевірки об'єкта будівництва (дільниця із знешкодження промислових та побутових відходів; замовник - ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Полігран») складено акт від 20 червня 2014 року.

У акті зафіксовано, що 20 травня 2014 року Інспекцією зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт.

Проектна документація розроблена Підприємством, та визначено ІІІ категорію складності будівництва.

Крім того, у акті зазначено, що ДП «СПЕЦІАЛІЗОВАНА ДЕРЖАВНА ЕКСПЕРТНА ОРГАНІЗАЦІЯ ЦЕНТРАЛЬНА СЛУЖБА УКРАЇНСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ БУДІВЕЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» у відповідь на лист Інспекції надало свій висновок щодо віднесення спірного об'єкта будівництва до V категорії складності, оскільки він становить підвищену екологічну небезпеку.

На підставі висновків акта Інспекцією винесено постанову від 8 липня 2014 року № З-0807/6-7/10-34/0807/09/02, якою до позивача застосовано штраф, передбачений частиною першою статті 2 Закону України від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон № 208/94-ВР), у розмірі 109 620 грн.

Позивач звернувся до ДП «СПЕЦІАЛІЗОВАНА ДЕРЖАВНА ЕКСПЕРТНА ОРГАНІЗАЦІЯ ЦЕНТРАЛЬНА СЛУЖБА УКРАЇНСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ БУДІВЕЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» із проханням провести перевірку розрахунку визначення категорії складності будівництва.

У відповідь надійшов лист від 9 липня 2014 року, в якому зазначено, що перевірку проведено з урахуванням пункту 4.14 зміни № 1 до ДСТУ-Н Б В.1.2.-16:2013, а об'єкт може бути віднесений до ІІІ категорії складності.

Також встановлено, що 16 липня 2014 року Інспекцією зареєстрована нова декларація про початок виконання будівельних робіт на цьому ж об'єкті, у якій також зазначено ІІІ категорія складності будівництва.

Відмовивши у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Інспекцією проведено перевірку у відповідності до вимог та на підставі повноважень, визначених законом, а віднесення об'єкта до ІІІ категорії складності стало можливим лише з 1 липня 2014 року, тобто після передачі документації замовнику та початку виконання будівельних робіт.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Статтею 32 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 2 № 208/94-ВР проектна організація, яка здійснює проектування об'єктів, експертизу проектів будівництва, несе відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження категорії складності об'єкта будівництва, у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує того, що на момент розробки та передачі проектної будівельної документації замовнику, відповідний об'єкт відносився до V категорії складності.

Водночас, стверджує, що зазначення ІІІ категорії обумовлювалось запланованими змінами до законодавства (які на той час не набрали чинності), а також безпосередньою вказівкою замовника.

Зазначені доводи не приймаються до уваги, з огляду на те, що порушення, передбачене частиною першою статті 2 № 208/94-ВР, полягає у передачі проектної документації замовнику, тобто вважається вчиненим у цей момент.

Це означає, що неправильність визначення категорії складності будівництва полягає у недотриманні будівельних норм, чинних на момент передачі документації, а подальші зміни до законодавства не можуть впливати на юридичну кваліфікацію дій проектної організації.

Посилання позивача на вину замовника будівництва та необхідність несення останнім солідарної відповідальності, не можуть прийматися до уваги, оскільки законом передбачений спеціальний вид відповідальності замовника у таких випадках (за наведення недостовірних даних у декларації про початок будівельних робіт).

При цьому, штраф, який оскаржує позивач, передбачений Законом виключно до проектної або експертної організації.

Посилання у касаційній скарзі на відсутність представників позивача при проведенні Інспекцією перевірки вбачаються формальними, оскільки Підприємство не заперечує фактичних обставин, встановлених у акті.

З викладеного вбачається, що оскаржувана постанова Інспекції ґрунтується на вимогах закону, а суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні цього позову.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Малого приватного підприємства «Науково-виробничий центр «Булат» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 2 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов