Справа № 159/1161/15-а
Суддя: Восковська О. А.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1161/15-а
Провадження № 2-а/159/59/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 23 березня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Восковської О.А.

за участю секретаря Горішної Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Приймак В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ковелі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковель та Ковельському районі про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Ковель та Ковельському районі та зобов'язання вчинити дії на захист порушених прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі про скасувати рішення №1 від 08.01.2015 року комісії для розгляду питань, пов"язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту "б" статті 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити йому пенсію за віком за Списком №2 у відповідності до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", починаючи з 15 жовтня 2014 року. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 15.10.2014 року після досягнення ним віку 57 років він вдруге звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі за призначенням пенсії за віком за списком №2 із зменшенням пенсійного віку на три роки у відповідності до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", і для підтвердження фактичної тривалості пільгового стажу роботи ним було подано документи, які підтверджують пільговий стаж роботи 8 років 2 місяці (+- 1 день). 15.01.2015 року за №311/02-10-22 він отримав повідомлення про відмову в призначенні пенсії, яка була мотивована тим, що первинні документи, надані СВК "Дружба", витяги з книг обліку трудового стажу та заробітку колгоспника та книг розрахунків по оплаті праці за 1978-1979 року, не підтверджують зайнятість в повний робочий день на роботі, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2. Позивач вказує, що при зверненні до Пенсійного фонду ним були надані всі архівні документи, які велися згідно діючого законодавства на той час, і жоден із них не поставлений під сумнів, так записи у трудовій книжці підтверджуються записами в книзі розрахунків, де чітко зазначено, що він працював електрогазозварювальником, а щодо зайнятості повний робочий день в документах вказано, що при встановленому 220 мінімумі людиноднів або трудоднів на 1978 рік у нього зазначено 269, а за неповний 1979 рік (до серпня) у нього вказано 183 при нормі 220. Також зазначає, що під час перебування на посаді електрогазозварювальника, інших робіт він не виконував і заробітної плати за виконання інших робіт не отримував, і згідно чинного законодавства для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 3 роки чоловікам необхідно мати не менше 7 років 6 місяців пільгового стажу за Списком №2, він же має 8 років 2 місяці. Вказує, що первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видається така довідка, необхідні лише у тому випадку, коли відсутні відповідні записи у трудовій книжці працівника, а оскільки записи про його роботу електрогазозварювальником наявні у трудовій книжці, жодних інших первинних документів на підтвердження цього факту не потрібно, і, відповідно, вимогу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі про надання таких первинних документів не можна визнати законною. За вказаних обставин позивач змушений звертатись до суду та просить визнати рішення протиправним та скасувати його і зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 15 жовтня 2014 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав повністю з підстав викладених в адміністративному позові та просить їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 підтримав та просить їх задовольнити повністю.

Представник відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі - Приймак В.О. проти позову заперечила та пояснила, що пенсія про яку просить позивач, може бути призначена після досягнення чоловіками 55 років, при наявності загального стажу роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах за Списком № 2, при умові повної зайнятості на роботі, яка дає право на таку пільгову пенсію. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам. ОСОБА_1 претендував на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", умовами призначення якої є: наявність пільгового стажу у 7 р. 6 м.; досягнення на момент звернення необхідного віку. З наданої позивачем трудової книжки не можливо зробити висновок про зайнятість протягом повного робочого дня на цих роботах. Згідно чинного законодавства для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 3 роки чоловікам необхідно мати не менше 7 років 6 місяців пільгового стажу за Списком№2. Враховуючи те, що пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за Списком №2 становить 6 років 7 місяців 20 днів (підтверджений первинними документами), 08.01.2015 року управлінням було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за Списком №2 із зменшенням пенсійного віку на 3 роки згідно абзацу 2 пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Просила у задоволенні позову відмовити з вказаних мотивів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що 15.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управлінні Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі із заявою про призначенням пенсії за віком за списком №2 із зменшенням пенсійного віку на три роки у відповідності до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", однак, рішенням від 08.01.2015 року №1 йому відмовлено у задоволенні такої заяви і причиною відмови стало те, що первинні документи, надані СВК "Дружба", витяги з книг обліку трудового стажу та заробітку колгоспника та книг розрахунків по оплаті праці за 1978-1979 року, не підтверджують зайнятість в повний робочий день на роботі, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2. Проте, така відмова відповідача є передчасною та зроблена без урахування вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Тобто, позивачу для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 3 роки необхідно мати не менше 7 років 6 місяців пільгового стажу за Списком № 2.

З трудової книжки ОСОБА_1 убачається, що останній працював на посаді газозварювальника, яка дає право на пільгову пенсію згідно розділу ХХХІІІ "Загальні професії" Списку №2 виробництв, робіт, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, і має стаж роботи на такій посаді 8 років 2 місяці (при нормі не менше 7 років 6 місяців).

Необхідний пільговий стаж позивач мав вже станом на 20.09.1990 року.

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону, тобто до 1 січня 1992 року на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії у розмірах, передбачених цим Законом, призначаються у відповідності з вимогами за віком і стажем, що встановлені раніше діючим законодавством. Таким чином, оскільки професія була внесена до Списку №2 до 1992 року, до нього не застосовуються вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 про атестацію робочого місця.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, довідки мають надаватися у разі коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначає його право на пенсію на пільгових умовах.

Первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видається така довідка, необхідні лише у тому випадку, коли відсутні відповідні записи у трудовій книжці працівника. Оскільки записи про роботу позивача електрозварювальником є у трудовій книжці, жодних інших первинних документів на підтвердження цього факту не потрібно і, відповідно, вимогу про надання позивачем таких первинних документів не можна визнати законною.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110, встановлено, що у графі 3 трудової книжки "Відомості про роботу" пишеться: "прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Тобто, усі записи у трудовій книжці позивача давали можливість відповідачу обрахувати спеціальний стаж.

За таких обставин вимогу відповідача про надання додаткових документів у виді уточнюючої довідки, надання якої вимагається лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не можна визнати обґрунтованою та законною.

В той же час, з пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що однією з підстав відмови в призначенні пенсії позивачу, була відсутність відомостей щодо зайнятості позивача повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

У судовому засіданні було встановлено, що при зверненні до Пенсійного фонду ОСОБА_1 були надані всі архівні документи, які велися згідно діючого законодавства на той час, і жоден із них не поставлений під сумнів, так записи у трудовій книжці підтверджуються записами в книзі розрахунків, де чітко зазначено, що ОСОБА_1 працював електрогазозварювальником, а щодо зайнятості повний робочий день в документах вказано, що при встановленому 220 мінімумі людиноднів або трудоднів на 1978 рік у нього зазначено 269, а за неповний 1979 рік (до серпня) у нього вказано 183 при нормі 220. Крім цього установлено, що під час перебування ОСОБА_1 на посаді електрогазозварювальника, інших робіт він не виконував і заробітної плати за виконання інших робіт не отримував, і згідно чинного законодавства для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 3 роки чоловікам необхідно мати не менше 7 років 6 місяців пільгового стажу за Списком №2, він же має 8 років 2 місяці.

Доказів, які б спростовували наведені вище обставини справи, стороною відповідача суду не надано, а тому зазначене в сукупності дає підстави зробити висновок, що позивач працював машиністом холодильних установок на умовах повного робочого дня.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду, відповідач не довів в суді правомірності прийнятого ним рішення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з огляду на викладені вище обставини справи та висновки суду, суд визнає, що відповідач порушив право позивача на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, а тому це право має бути відновлене.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідно і достатньо визнати протиправним та скасувати рішення комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області № 1 від 08.01.2015 року щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком за Списком № 2 згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та зобов'язати відповідача призначити позивачу ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2 згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Призначення та виплату пенсії слід проводити з дня звернення позивача до відповідача за призначенням даної пенсії, тобто з 15.10.2014 року. Визначаючи саме таку дату, суд виходить з того, що з моменту звернення до відповідача з відповідною заявою позивач набув права на призначення такої пенсії.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 71, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. 46 Конституції України, п. "б" ч. 1 ст. 13, ст. ст. 62, 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №1 від 08.01.2015 року комісії для розгляду питань, пов"язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту "б" статті 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2 у відповідності до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 2 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", починаючи з 15 жовтня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

ГоловуючаО. А. Восковська