Справа № 2а-17440/12/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Київ К/800/32673/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2013

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013

у справі № 2а-17440/12/2640

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Окружної державної податкової служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби

про визнання протиправними дій та висновків акту перевірки, скасування протоколу № 1326/43-20 від 27.11.2012, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (надалі - позивач, ПрАТ "СГ "ТАС") звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Окружної державної податкової служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби (надалі - відповідач), у якому просило суд визнати протиправним висновок, винесений Окружною державною податковою службою - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, який міститься в акті камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток страховика ПрАТ "СГ "ТАС" за три квартали 2012 року № 1363/43-20/30115243 від 22.11.2012 щодо порушення позивачем п. 153.8 ст. 153 з урахуванням норм п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України та скасування протоколу № 1326/43-20 від 27.11.2012 про адміністративне правопорушення, складеного на голову правління ПрАТ "СГ "ТАС" та протокол № 1325/43-20 від 27.11.2012 року, складеного на головного бухгалтера ПрАТ "СГ "ТАС".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2013 закрито провадження в частині позовних вимог щодо скасування протоколу № 1326/43-20 від 27.11.2012 про адміністративне правопорушення, складений на голову правління ПрАТ "СГ "ТАС" Царука П.В. та протокол № 1325/43-20 від 27.11.2012 року, складений на головного бухгалтера ПрАТ "СГ "ТАС" Грубу І.І.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та направити справу на новий розгляд.

Відповідач надав письмові заперечення на касаційну скаргу позивача, за змістом яких проти вимог останньої заперечує з мотивів її необґрунтованості та просить вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про заміну сторони правонаступником у зв'язку з перетворенням Окружної державної податкової служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби на Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене та надані докази перейменування відповідача, судова колегія вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, представниками податкового органу проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на доходи (прибуток) страховика - Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" за три квартали 2012 року, за результатами якої складено акт № 1363/43-20/30115243 (надалі - акт).

Перевіркою виявлено порушення позивачем приписів п. 153.8 ст. 153 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовив у задоволенні адміністративного позову, з огляду на те, що податковий орган правильно встановив обставини справи, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на 22.11.2012) органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Згідно з п. 86.2. ст. 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 цього ж Кодексу у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються органом державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Як встановлено судами попередніх інстанцій позивач скористався наданим йому правом та оскаржив акт камеральної перевірки й отримав відповідь податкового органу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 10.09.2013 в справі № 21-237а13.

Отже, висновки, викладені в акті податкової перевірки, не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки висновки, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів, а тому не створюють жодних правових наслідків.

Відповідно, акт перевірки не порушує права платника податків безвідносно до змісту такого акта, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову щодо протиправності акта перевірки, а так само дій щодо включення до акта перевірки будь-яких даних.

Враховуючи, що складання вказаного акта не спричинило виникнення будь-яких прав і обов'язків у позивача чи відповідача, він також не породив правовідносин, що могли б бути предметом спору, отже, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано та законно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач діяв на підставі, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений податковим законодавством.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС".

Оскільки суди попередніх інстанцій під час розгляду справи повно і правильно встановили обставини справи, та при ухваленні судових рішень не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, зазначена обставина відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись ст.ст. 55, 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Здійснити процесуальне правонаступництво та замінити Окружну державну податкову службу - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби на Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

2. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" залишити без задоволення.

3. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2013та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 у справі № 2а-17440/12/2640 залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна