Справа № 2а-4620/11/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 р. Справа № 62189/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,
представника позивача Плетень О.В.,
представників відповідачів Роліна Г.Г.,
Смілки В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

20.01.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги у сумі 44 596, 80 грн. та стягнути з Міністерства оборони України вищевказану недоотриману суму одноразової грошової допомоги.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що при визначенні позивачу суми одноразової грошової допомоги, відповідачами не враховано повний розмір грошового забезпечення, який передбачено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 44 596, 80 грн. Стягнено з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 недоотриману суму одноразової грошової допомоги у розмірі 44 596,80 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що до спірних правовідносин слід застосувати норму, яка визначає складові грошового забезпечення, що передбачені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011, як актом вищої юридичної сили, а не норму яка зазначена у постанові уряду, яка в свою чергу звужує поняття грошового забезпечення, зазначеного в ч.2 ст.9 Закону №2011.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просило оскаржувану постанову скасувати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.02.2009 року ОСОБА_1 на підставі наказу (витяг) №62 Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас (пп. "б" п. 6, за станом здоров`я)(а.с.10).

20.02.2009 року наказом (витяг) №21 по Дрогобицько-Бориславському об`єднаному районному військовому комісаріату (по стройовій частині) ОСОБА_1 з 06 квітня 2009 року виключено зі списків особового складу військового комісаріату(а.с.11).

З наявної в матеріалах справи виписки із акту огляду МСЕК серії ЛВА-1 за №438681 слідує, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності; причина інвалідності травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби(а.с.12).

На підставі рішення Міністерства оборони України (витяг з протоколу №3 від 18.05.2010р.) та наказу (витяг) військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2010р. №386 позивачу виплачено 79 094, 40 грн. одноразової грошової допомоги у розмірі 48 місячного грошового забезпечення(а.с.14,16-21).

ОСОБА_1 , не погоджуючись з сумою виплати, звернувся до Львівського обласного військового комісаріату.

Листом від 11.01.2011 року №Уч-50853 Львівський обласний військовий комісаріат повідомив, що виплата одноразової грошової допомоги проводилась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №499, якою затверджено Порядок такої виплати згідно п. 4 якого одноразова допомога визначається: для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугою років(а.с.22). Також, в листі зазначено, що згідно грошового атестату Серії ББ №050129, на день звільнення, позивач отримував грошове забезпечення в розмірі 2 576,90 грн. і розмір 48 місячного грошового забезпечення повинен становити 123 691,20 грн., але Львівський обласний військовий комісаріат не являється Головним розпорядником коштів і не приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011 (далі-Закон №2011), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою №499 Кабінету Міністрів України 28 травня 2008 року було затверджено Порядок та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Згідно пп. 2 п.2 Постанови №499, одноразова грошова допомога виплачується, зокрема, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Частиною 2 ст. 9 Закону №2011 передбачено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З наявної в матеріалах справи копії розрахункової книжки позивача серії НОМЕР_1 слідує, що грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 2 576 грн. 90 коп., з врахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу, відсоткової надбавки за вислугу років - 40%, 50% надбавки за виконання особливо важливих завдань, 10 % премії(а.с.13).

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України Європейський суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, у зв`язку з тим, що: відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим і, таким чином, не відповідало вимозі якості закону та не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин слід застосувати норму, яка визначає складові грошового забезпечення що передбачені законом, як актом вищої юридичної сили, а не норму яка зазначена у постанові уряду, яка в свою чергу звужує поняття грошового забезпечення, зазначеного в ч.2 ст.9 Закону №2011.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 04.03.2014 року у справі № 21-31а14.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі № 2а-4620/11/1370 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха
Судді: О.М. Гінда
В.В. Ніколін