Справа № 118/1183/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ К/800/2108/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М.,

Бутенка В.І.,

Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до відділу Державної виконавчої служби Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (далі - ДВС) про визнання дій протиправними, скасування постанови та акту опису і арешту майна за касаційною скаргою позивача на постанову Судацького міського суду Автономної Республіки Крим від 1 жовтня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати неправомірними дії ДВС, допущені при винесенні постанови від 29 травня 2013 року про затримку транспортного засобу належного йому та при складанні акту опису і арешту майна від 24 червня 2013 року;

скасувати постанову про затримання транспортного засобу, визнати недійсними акти опису і арешту майна, визначення вартості майна від 14 лютого 2013 року.

Посилався на те, що примусове виконання виконавчих документів про зведеному виконавчому провадженню є незаконним, оскільки частина з цих документів оскаржується в судах.

Ухвалою Судацького міського суду Автономної Республіки Крим від 1 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року, позовні вимоги в частині визнання недійсним акта визначення вартості майна від 14 лютого 2013 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постановою Судацького міського суду Автономної Республіки Крим від 1 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року, в задоволенні позову про визнання неправомірними дії, допущені при складанні акту опису і арешту майна від 24 червня 2013 року та скасуванню зазначених рішень відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить судові рішення про відмову в задоволенні позову скасувати і ухвалити нову про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з правомірності прийнятих рішень про затримання автотранспорту, належного боржнику, акту опису і арешту майна, визначання вартості.

Висновок судів відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

За правилами частини першої статті 40 цього Закону у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (частини перша, друга та третя статті 57 Закону № 606-ХІV).

Як установлено судами попередніх інстанцій, підставою для винесення постанови про затримання транспортного засобу - автомобіля марки Nissan Note д/з НОМЕР_1, належного боржнику ОСОБА_4, складанні акту опису і арешту майна, стало добровільне невиконання судових рішень про накладення штрафів.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, рішення державного виконавця є законними і обґрунтованими.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати його таким, що суперечить нормам матеріального чи процесуального права.

Визначення вартості, оцінки майна боржника врегульовано статтею 58 Закону № 606-ХІV. Як зазначено у частинах другій та третій цієї статті у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягував заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оцінювання - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

У разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

Перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження та право державного виконавця зупинити виконавче провадження наведено у статтях 37, 38 Закону № 606-ХІV. Позивач не зазначив обставини, які б зобов'язували державного виконавця чи надавали йому права зупинити виконавче провадження.

Окрім того, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження може звернутися із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Судацького міського суду Автономної Республіки Крим від 1 жовтня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман