Справа № 2а-296/11/1070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015р. м. Київ К/9991/46157/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С. Я.

Конюшка К.В.

Мороз Л.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Мануфактура" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мануфактура" до Київської обласної митниці, Головного управління Державного казначейства України у Київській області, третя особа прокуратура Київської області про визнання нечинним рішення та повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року відмовлено в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Мануфактура" до Київської обласної митниці, Головного управління Державного казначейства України у Київській області, третя особа прокуратура Київської області про визнання нечинним рішення та повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою та просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, на виконання умов зовнішньоекономічного договору поставки від 04.08.10р. №2, укладеного між позивачем і ТОВ «Текстильная Компания «Тейковский хлопчатобумажный комбинат» (Російська Федерація), позивачем до митного оформлення згідно вантажної митної декларації № 125000009/2010/110412 заявлений товар (тканина бавовняна) в режимі «імпорт 40» разом із необхідними для здійснення митного контролю та митного оформлення документами, перелік яких зазначений в гр. 44 ВМД.

У зв'язку з виникнення у митного органу сумнівів щодо задекларованої ціни товару, посадовою особою митниці було запропоновано декларанту надати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; висновок експертної організації; інформацію зовнішньо-торгівельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Дані вимоги зазначені у письмовому вигляді на зворотньому боці декларації митної вартості від 29.11.2010 №125000009/2010/110412 та з ними ознайомлено особу уповноважену на декларування.

Підставою для витребування додаткових документів слугувало те, що у поданій декларації виявлено розбіжність у найменуванні виробника товару та заниження митної вартості товару.

Запропонованих відповідачем документів, які підтверджують митну вартість товару декларантом не було надано.

При цьому, 30.11.10р. декларантом зроблено запис на декларації митної вартості від 29.11.11р. №125000009/2010/110412 - «ознайомлений на даний час додаткових документів не надаю».

У зв'язку з ненаданням позивачем додаткових документів Київською обласною митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товарів від 30.11.10р. №125000006/2010/112154/2 з визначенням митної вартості товару за шостим (резервним) методом у розмірі 653 995,10 грн.

Так, за змістом статті 265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 №339, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України, у тому числі шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, а також порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль в силу положень пункту 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 №339, може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Згідно з пунктами 11, 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Судами попередніх інстанцій вірно враховано підтвердження обґрунтованості сумніву митного органу в правильності визначення позивачем митної вартості товарів, що імпортувались.

При цьому, позивачем на вимогу митного органу не надано в повному обсязі додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

За вказаних обставин, зважаючи на ненадання декларантом документів, витребуваних митним органом на підтвердження заявленої митної вартості товару за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву щодо достовірності рівня митної вартості, визначеного декларантом, колегія суддів вказує на обгрунтованість позиції судів першої та апеляційної інстанцій щодо доведеності з боку митного органу наявності підстав для корегування заявленої позивачем митної вартості імпортованого товару.

За змістом статті 266 Митного кодексу України якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 10 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766, декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву щодо достовірності заявлених декларантом даних, останній не скористався правом на доведення митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів шляхом надання на запит митного органу документів у повному обсязі.

Інших документів, які б містили, зокрема, дані про вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами, які продавались на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігався б з часом експорту оцінюваних товарів або був би максимально наближеним до нього, декларантом як особою, яка була обізнаною щодо виникнення у митного органу права на коригування митної вартості у зв'язку з ненаданням запитуваних документів, самостійно митному органу не надано.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судами вірно встановлені обставини справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мануфактура" залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: