Справа № 1570/1270/2012
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. Справа № 1570/1270/2012

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса про стягнення заборгованості, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса про стягнення заборгованості в сумі 26053,66 гривень.

Суд першої інстанції своєю постановою від 30 жовтня 2014 року адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі задовольнив.

Стягнув з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одеса на користь управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі заборгованість з витрат, пов'язаних з виплатою пенсії за період з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року в розмірі 26053,66 гривень (двадцять шість тисяч п'ятдесят три грн. 66 коп.).

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що у позивача відсутні повноваження на пред'явлення вимог про відшкодування відділенням Фонду витрат, пов'язаних із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 серпня 2014 року вищевказані постанова та ухвала скасовані, а справа повернута до суду першої інстанції на новий розгляд.

Підставою для скасування рішень першої та апеляційної інстанції слугувало те, що при вирішенні справи судами не перевірялась правомірність нарахування позивачем суми, яка заявлена до стягнення з відповідача.

Згідно розрахунку виплачених пенсій за період з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2011 року Управлінням було виплачено пенсії пенсіонерам Малиновського району міста Одеси на загальну суму 26053,66 грн.

За результатами проведеної звірки відділенням Фонду та УПФУ в Малиновському районі були складені та підписані акт щомісячної звірки страхових виплат по особовим справам потерпілих, виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та акт розбіжностей щомісячної звірки витрат.

Поряд із тим, у зв'язку із виявленими порушеннями в документах потерпілих: ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_13; ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16, були складені акти розбіжностей, які були надані до Управління для подальшого опрацювання та узгодження.

У випадку відсутності згоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, вимоги по відшкодуванню таких сум вирішуються в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення позову про стягнення цих сум. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного суду України від 15.04.2008 року, 30.09.2008 року, 23.03.2010 року, ухвалах Вищого адміністративного суду України від 08.07.2010 року у справі №К-10954/08 та від 04.11.2009 року у справі №К-20035/09.

Відповідно до Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1996 р., результати розслідування нещасного випадку на виробництві, яке привело до втрати працездатності не менше одного робочого дня, оформлюються актом по формі Н-1.

В акті про нещасний випадок на виробництві зазначається назва і адреса організації, галузь народного господарства, прізвище, ім'я, по батькові постраждалого, його професія, найменування цеху, в якому постійно працює постраждалий, місце, час і дата нещасного випадку, детальний опис його обставин та інші відомості.

Акти підписують начальник цеху (керівник дільниці), інженер по техніці безпеки і старший громадський інспектор, Начальник цеху (керівник дільниці), який склав акт по формі Н-1, направляє чотири екземпляри цього акту головному інженеру організації (головному спеціалісту в сільському господарстві). Останній зобов'язаний на протязі доби розглянути і затвердити акт та прийняти міри по усуненню причин, які викликали нещасний випадок.

Судом встановлено, що акт про нещасний випадок на виробництві ОСОБА_17 затверджений головним інженером Одеського АТП № 5122 (т.І, а.с.80-82), згідно з Положенням про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1996 р.

Акт про нещасний випадок на виробництві ОСОБА_18 затверджений головним інженером заводу радіально-свердлильних станків ім. В.І. Леніна, згідно з Положенням про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1996 р.

В пенсійній справі ОСОБА_6 наявний оригінал акту форму Н-1, який затверджений 15.02.2006 р. директором ТОВ "Метекс" та підписаний головою і членами комісії відповідно до Порядку розслідування та ведення нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1112 (чинної на час настання нещасного випадку на виробництві та на час призначення заявнику пенсії по інвалідності).

Акт про нещасний випадок на виробництві ОСОБА_7 затверджений керівником підприємства, містить всі підписи відповідальних осіб та складений у відповідності до Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1996 р.

ОСОБА_8 отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника в порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення" на неповнолітніх дітей: ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_2, яким пенсія призначена за загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві батька, ОСОБА_21, згідно з актом про нещасний випадок на виробництві Н-1 від 19.12.2007 р. № 2/2007. При цьому ОСОБА_8 не перебувала на утриманні ОСОБА_21, так як є працездатного віку, працює та не втратила джерел засобів для існування, згідно з ст.38 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Акт про нещасний випадок на виробництві ОСОБА_22 від 12.06.1982 р. № 3 відповідає вимогам Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1996 р., а на акті наявна відмітка про зв'язок нещасного випадку із роботою. При цьому іншої відмітки, - про відсутність причинного зв'язку нещасного випадку із виробництві, як це передбачено Положенням, - на акті немає.

В пенсійній справі ОСОБА_10 акт про нещасний випадок на виробництві від 29.07.1980 р. № 132, затверджений головним інженером Одеського сталепрокатного виробничого об'єднання ім. Дзержинського, як це визначено Положенням про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1996 р. Форма акту узгоджується із вищезазначеною Постановою (із змінами та доповненнями, внесеними Пленумом Президії ВЦРПС від 24.02.1975 р., протокол № 4), яка була чинною на час настання нещасного випадку та призначення пенсії внаслідок трудового каліцтва.

У пенсійній справі ОСОБА_23 наявна нотаріально завірена копії акту № 29 від 27.11.2003 р., в яком зазначені всі дані, відповідно до форми П-4 Положення про розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 р. № 1094.

Акт про нещасний випадок на виробництві від 18.05.1989 р. № 1 ОСОБА_12 затверджений керівником Одеського обласного управління комунального господарства облвиконкому, як це визначено Положенням про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1996 р. Форма акту узгоджується із вищезазначеною Постановою (із змінами та доповненнями, внесеними Пленумом Президії ВЦРПС від 24.02.1975 р., протокол № 4), яка була чинною на час настання нещасного випадку та призначення пенсії внаслідок трудового каліцтва.

В пенсійній справі ОСОБА_13 наявний акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 15.11.2001 р. № 19, який було надано для призначення пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який затверджений спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. № 224/30. Подання інформації для призначення пенсії внаслідок трудового каліцтва про залучення представника відділення фонду для проведення розслідування нещасного випадку на виробництві та складання актів за формами Н-1 та Н-5 зазначеним Порядком не передбачена, том така інформація у справі відсутня. При цьому відповідальність за правильність проведення розслідувань нещасних випадків на виробництві, в тому числі із за залучення до розслідувань представників інших організацій, несе роботодавець.

В пенсійній справі ОСОБА_24 наявний факт форми Н-1, який складений за формою, передбаченою Положенням про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1996 р.

В пенсійній справі ОСОБА_14 наявний акт про нещасний випадок на виробництві, який стався 04.06.1966 р. в Речкуновському санаторії Новосибірської області (колишній СРСР).

Згідно з базою отримувачів пенсій в управління на обліку перебуває ОСОБА_15, який отримує пенсію внаслідок трудового каліцтва. В пенсійній справі заявника наявний акт про нещасний випадок на виробництві форми П-1 від 02.12.1961 р. Нещасний випадок на виробництві стався на підприємстві п/с-51/6, м. Арсеньїв, Приморський край (колишній СРСР).

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до статті 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-12 здійснюється органами Пенсійного фонду України. Стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного фонду України.

З набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-14 (надалі Закон № 1105) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону № 1105, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з пунктом 2 статті 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 22 лютого 2001 року № 2272-ІІІ (надалі - Закон № 2272) Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Зазначені правила застосовуються для державного соціального страхування громадян України.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування витрат, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4.

Вказаним Порядком передбачено проведення органами Пенсійного фонду України з відділеннями виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа місяця, наступного за звітним (пункт 5). Акти цих звірок подаються головним управлінням Пенсійного фонду України та управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі., які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків (пункт 6). Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7).

Таким чином, у зазначеному Порядку відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто, між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України.

У відповідності до викладених вище правових норм відділенням Фонду проведено звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року. За результатами проведеної звірки відділенням Фонду та УПФУ в Малиновському районі були складені та підписані акти звірки та розбіжностей щомісячної звірки витрат.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в Україні залежно від страхового випадку є: пенсійне страхування, страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, медичне страхування, страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням, відновлення здоров'я та працездатності потерпілого, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відносини стосовно відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України витрат Пенсійного Фонду на виплату пенсій по інвалідності регулюється Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4 (далі - Порядок № 5-4/4) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Пунктом 2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" закріплене аналогічне правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій по якому виник спір.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги підстави для виплат управлінням Пенсійного фонду страхових виплат вищезазначеним пенсіонерам, судова колегія погоджується з думкою суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог управління ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат у повному обсязі.

За змістом частини 2 статті 2 зазначеного Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві положення) Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу ХІ встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків, тому саме він повинен відшкодувати Пенсійному фонду України витрати по сплаті пенсії по інвалідності (ухвала ВАС України від 14 серпня 2013 року по справі № К/9991/63122/12).

З огляду на викладене, неприйняття відповідачем до заліку витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, виплачених ОСОБА_25, ОСОБА_26 та ОСОБА_14 з підстав отримання нещасного випадку на виробництві та отримання травми на виробництві за межами України, - є неправомірним.

Крім того, відповідно до п.5, 6 та 7 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04 березня 2003 року №5-4/4, визначено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одесі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса про стягнення заборгованості, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк