Справа № 819/420/14-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 876/4289/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Борщівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року у справі за позовом Борщівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Тернопільської області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державний реєстратор реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Борейко І.М. про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2014 року позивач Борщівський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Тернопільської області до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на його користь кошти, виплачені як допомога по безробіттю в сумі 1785,03 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року в задоволенні адміністративного позову Борщівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Тернопільської області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державний реєстратор реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Борейко І.М. про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 1785,03 грн. відмовлено повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, неповно з'ясовано обставини справи, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити позовні задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 18.11.1992 р., дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 23.04.2013 р., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, як суб'єкту підприємницької діяльності в період з 18.11.1992 року по 23.04.2013 року в службі зайнятості йому можуть надаватися тільки консультаційні послуги щодо сприяння працевлаштування.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний з 05.01.2005 року по 18.07.2005 року та з 13.12.2012 року по 07.03.2013 року. Під час перебування на обліку в Борщівському районному центрі зайнятості ОСОБА_2 отримав допомогу по безробіттю в розмірі 1785 грн. 03 коп., в тому числі за період з 05.01.2005 року по 18.07.2005 року в сумі 597 грн. 07 коп. та за період 13.12.2012 року по 07.03.2013 року в сумі 1187 грн. 96 коп.

12.12.2013 року Борщівським РЦЗ у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства парці та соціальної політики України. Державної податкової служби України 13.02.2009 № 60/62 та постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням" та на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо ОСОБА_2 проведено перевірку даних щодо перебування у трудових відносинах за період перебування його на обліку в центрі зайнятості.

За результатами проведеної звірки складено акт № 48-2013 від 12.12.2013 року, у якому встановлено, що під час реєстрації, перебування на обліку та одержання допомоги по безробіттю у Борщівському РЦЗ ОСОБА_2 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Внаслідок цього безпідставно отримав кошти з Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у вигляді допомоги по безробіттю за період за період з 05.01.2005 року по 18.07.2005 року в сумі 597 грн. 07 коп. та за період 13.12.2012 року по 07.03.2013 року в сумі 1187 грн. 96 коп.

19.12.2013 року директором Борщівського РЦЗ, на підставі акту № 48-2013 від 12.12.2013 року, видано наказ № 98 від (а.с.14) про повернення в 15-ти денний строк коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 05.01.2005 року по 18.07.2005 року в сумі 597 грн. 07 коп. та за період 13.12.2012 року по 07.03.2013 року в сумі 1187 грн. 96 коп.

Вищевказані наказ та повідомлення від 20.12.2013 року № 05/1675 про повернення коштів у сумі 1785 грн. 03 коп. на вказаний рахунок Борщівського РЦЗ разом із актом розслідування страхових випадків № 48-2013 від 12.12.2013 року отримані відповідачем 23.12.2013 року, згідно підпису відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, проте ним не повернені.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 був зареєстрований Борщівською районною державною адміністрацією як фізична особа - підприємець 18.11.1992 року.

В 2003 році ним було подано заяву про припинення підприємницької діяльності та дотримано всіх процедур передбачених діючим на той час законодавством для припинення підприємницької діяльності. Зокрема, у 2003 році в зв'язку з поданням заяви про припинення підприємницької діяльності податковим органом було проведено перевірку діяльності відповідача та відповідача знято з обліку платника податків. Після чого підприємницької діяльністю з 2003 року по сьогоднішній день відповідач не здійснював, доходів від такої діяльності не отримував. Наведене підтверджується довідкою Борщівської МДПІ Тернопільської області ДПС від 08.04.2013 року № 036 (а.с.49) згідно якої, у зв'язку з прийняттям ОСОБА_2 рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, то 15.04.2003 року реєстратором було внесено в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 Також, нездійснення відповідачем підприємницької діяльності у вказаний період підтверджується і довідкою (повідомленням про неможливість проведення позапланової перевірки) управління пенсійного фонду України у Борщівському районі від 06 березня 2013 року №809/07.

Порядок зняття з обліку платників податків в органах державної податкової служби у 2003 р. регулювався Інструкцією про порядок обліку платників податків затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 19 лютого 1998 р. № 80 (в редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 17 листопада 1998 р. № 552) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1998 р. за № 791/3231.

Відповідно до п. 8.9. Порядку № 80 зняття з обліку фізичної особи - підприємця як платника податків здійснюється в порядку, відповідному для платників податків - юридичних осіб. На фізичних осіб - підприємців поширюється дія пунктів 8.1 - 8.8 цієї Інструкції. Особливістю є лише те, що фізична особа після прийняття рішення про ліквідацію підприємця подає до органу державної податкової служби, у якому вона зареєстрована як платник податків, такі документи: заяву про зняття з обліку платника податків за ф. N 8-ОПП (додаток 8), дата якої фіксується в журналі за ф. N 6-ОПП (додаток 6); оригінали документів, що видаються органами державної податкової служби платнику податків (свідоцтва, патенти, довідки за формою N 4-ОПП, інші довідки тощо) і підлягають поверненню до органу державної податкової служби, а також завірені органом державної податкової служби копії цих документів, якщо такі видавались та підлягають поверненню до органу державної податкової служби.

Пунктом 8.2. Інструкції № 80 передбачено, що при одержанні органами державної податкової служби від платника податків заяви за ф. № 8-ОПП, а також на підставі інформації про порушення справи про банкрутство платника податків, провадження справи в суді (звернення до суду, порушення судом справи, прийняття рішення) щодо скасування державної реєстрації, припинення, визнання недійсними або такими, що суперечать законодавству, установчих документів, або здійснення діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, або в інших випадках, передбачених законом, органом державної податкової служби у місячний термін приймається рішення про проведення документальної перевірки таких платників і відповідні підрозділи розпочинають перевірку.

Відповідно до п. 8.3. Інструкції № 80 після проведеної перевірки платника податків, у разі встановлення факту відсутності заборгованості перед Державним бюджетом України та місцевими бюджетами орган державної податкової служби знімає його з обліку. Зняття з обліку платника податків в органах державної податкової служби проводиться за наявності повідомлення від установи банку про закриття такому платнику рахунків. Після завершення процедури зняття з обліку орган державної податкової служби складає довідку про зняття з обліку платника податків за ф. № 12-ОПП (додаток 12), яку надсилає до органів державної реєстрації або органу, що здійснив реєстрацію.

Таким чином, довідка Борщівської МДПІ Тернопільської області ДПС від 08.04.2013 року № 036 (а.с.49), в якій міститься запис про те, що 15.04.2003 р. реєстратором внесено в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, свідчить про те, що відповідачем, у 2003 році було прийнято рішення про ліквідацію підприємця, у зв'язку з чим подано до органу державної податкової служби всі необхідні документи для зняття його з обліку платників податків, орган державної податкової служби склав довідку про зняття з обліку платника податків за ф. № 12-ОПП, яка підлягала надісланню до органів державної реєстрації або органу, що здійснив реєстрацію відповідача, як суб'єкта підприємницької діяльності відповідно до п. 8.3. Інструкції № 80.

Проте, як слідує з пояснень Реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, матеріали реєстраційної справи відповідача не збереглись, та до державного реєстру внесено запис та включено відомості про фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 державна реєстрація якого була проведена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» на підставі інформації отриманої в порядку з відомчих реєстрів органів статистики, Міндоходів, Пенсійного фонду України, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців серії АД № 652555.

Належними доказами у справі, в тому числі довідкою Борщівської МДПІ Тернопільської області ДПС від 08.04.2013 року № 036 (а.с.49) та довідкою УПФУ в Борщівському районі від 18.04.2013 року № 22 (а.с.50) підтверджується та не спростовано позивачем, що відповідач з 2003 року не займався підприємницькою діяльністю та не одержував прибутку від такої діяльності.

Слід також зазначити, що за своєю правовою природою підприємництво (господарська комерційна діяльність) - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку ст. 42 Господарського кодексу України.

Статтею 55 цього Кодексу зазначено, що суб'єктом господарювання є громадянин України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Тобто чинне законодавство передбачає наявність двох необхідних умов для визначення громадянина України суб'єктом господарювання: здійснення господарювання та відповідна реєстрація.

Отже, відповідач мав право на отримання допомоги по безробіттю, оскільки не відносився до зайнятого населення в розумінні пункту "б" частини 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" № 803-XII від 01.03.1991 року, що діяв на момент виникнення правовідносин.

Крім того, відповідно до ст. ст. 2. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", допускається страхування на випадок безробіття громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які набувають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, за умови сплати страховику страхових внесків. При цьому Закон не пов'язує виникнення у громадянина права на отримання допомоги по безробіттю із обов'язковим припиненням державної реєстрації підприємницької діяльності в порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Згідно приписів ч.2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що виливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Зі змісту вказаної норми закону слідує, що законодавець покладає на застраховану особу обов'язок подавати відомості про обставини, що виливають на умови виплати їй забезпечення та падання соціальних послуг, і лише в разі умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними, з такої особи стягується сума виплаченого забезпечення.

Відтак, оскільки жодними доказами не підтверджено, що відповідач зловживав своїми правами або умисно не виконував свій обов'язок щодо подання відповідних відомостей які виливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 1785,03 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Борщівського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року у справі № 819/420/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська