Справа № 804/15762/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2015 рокусправа № 804/15762/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 14» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року в адміністративній справі

за позовом Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 14»

про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Криворізька північна ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у вересні 2014 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила стягнути кошти, які перебувають на рахунках Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 14», в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 48164,08 грн. та податку на додану вартість у розмірі 825474,14 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняту нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 14» знаходиться на обліку в Криворізькій північній ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків з 14.01.1994.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог податкового органу, оскільки КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» в добровільному порядку не сплачено самостійно визначені в податкових деклараціях з ПДВ за травень-липень 2014 року суми податкових зобов'язань та узгоджене грошове зобов'язання з податку на прибуток, визначене в податковому повідомленні-рішенні № 000077/1502/15164 від 27.08.2014.

Проте суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що визначена позивачем сума податкового боргу КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» з податку на додану вартість у розмірі 825474,14 грн. складається з самостійно задекларованих відповідачем податкових зобов'язань за травень-липень 2014 року у сумі 638851,00 грн., пені минулих періодів у сумі 85134,04 грн., основного платежу та пені, нарахованих відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 в адміністративній справі № 562вр-13/2а/0470/8160/11 у розмірі 93519,41 грн. та 7969,69 грн. відповідно.

Відповідно до підпунктів 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платники податків, зокрема, зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За приписами п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» самостійно задекларовано зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року у сумі 219420,00 грн., за червень 2014 року у сумі 238839,00 грн., за липень 2014 року у сумі 180592,00 грн.

Узгоджені суми грошових зобов'язань сплачено відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Також, згідно з розрахунком податкового боргу, позивачем 30.06.2014 та 30.07.2014 нараховано КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» основний платіж та пеню відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 в адміністративній справі № 562вр-13/2а/0470/8160/11 у розмірі 93519,41 грн. та 7969,69 грн. відповідно.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2013 в адміністративній справі № 562вр-13/2а/0470/8160/11 задоволено клопотання КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» та розстрочено виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 2а/0470/8160/11 від 11.10.2011 в частині сплати непогашеної заборгованості в розмірі 507445,50 грн. строком на 10 місяців, починаючи з жовтня 2013 року, а саме з виплатами в розмірі 50744,55 грн. щомісячно (згідно графіку розстрочення).

КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» до апеляційної скарги додано платіжні доручення, які підтверджують своєчасну сплату відповідачем визначених судовим рішенням сум заборгованості починаючи з жовтня 2013 року з відповідним цільовим призначенням платежів.

При цьому позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено віднесення сплачених КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу за минулі періоди.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Положеннями статті 95 Податкового кодексу України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом було сформовано та направлено відповідачу першу податкову вимогу № 1/38 від 17.10.2001 та другу податкову вимогу № 2/137 від 26.11.2001.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з приписів п. 59.5 ст. 59 ПК України, якими передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Проте суд апеляційної інстанції вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції, оскільки податкові вимоги № 1/38 від 17.10.2001 та № 2/137 від 26.11.2001 складені за нормами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який втратив чинність та не може поширювати дію на спірні правовідносини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що після набрання чинності Податковим кодексом України до податкових правовідносин мають застосовуватися положення саме вказаного законодавчого акта.

Судом першої інстанції при вирішенні спору не враховано, що податковим органом не було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу відповідно до приписів Податкового кодексу України. Як наслідок, позивач не набув права звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів в рахунок погашення податкового боргу, який виник після вступу в дію ПК України.

Щодо податкового боргу КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» з податку на прибуток у розмірі 48164,08 грн. судом апеляційної інстанції встановлено, що Криворізькою північною ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» з податку на прибуток за податковий період - 2013 рік, за результатами якої складено Акт № 75/1502/20282526 від 20.08.2014.

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, підприємством затримано на 63 дні сплату самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток (декларація № від 31.01.2014).

На підставі висновків акту податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення № 000077/1502/15164 від 27.08.2014, яким КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» визначено суму штрафу у розмірі 20 % грошового зобов'язання, погашеного з затримкою, у розмірі 43912,40 грн. Також податковим органом відповідачу було нараховано пеню у сумі 4251,68 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про узгодженість вказаних грошових зобов'язань та можливість їх стягнення з відповідача у примусовому порядку.

Проте суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції, адже відповідно до пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно з п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Пунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» 03.09.2014 до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було направлено скаргу на податкове повідомлення-рішення № 000077/1502/15164 від 27.08.2014.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 6585/10/04-36-10-08-09 від 17.09.2014 вирішено продовжити термін розгляду вказаної скарги до 08.11.2014 включно.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення в даній адміністративній справі, грошове зобов'язання визначене позивачем у податковому повідомленні-рішенні № 000077/1502/15164 від 27.08.2014 не було узгодженим.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 14» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року в адміністративній справі № 804/15762/14 скасувати.

У задоволенні позову Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 14» документально підтверджені судові витрати у сумі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 16 березня 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова