Справа № К/9991/828/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/828/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до інспектора Державної патрульної служби роти Державної патрульної служби відділу Державної автомобільної інспекції міста Кременчука Полтавської області Альошкіна Андрія Миколайовича про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним та його скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 січня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2010 року, -

встановив:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 1 листопада 2009 року серії ВІ № 064492 інспектора Державної патрульної служби роти Державної патрульної служби відділу Державної автомобільної інспекції міста Кременчука Полтавської області Альошкіна А.М. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 січня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2010 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи та іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення від 1 листопада 2009 року серії ВІ № 064492 ОСОБА_4 в той же день о 15 годині 54 хвилині, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Сумській в місті Кременчуці Полтавської області, проїхав залізничний переїзд без зупинки, чим не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», порушивши вимоги пункту 20.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). На ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Підставою для винесення інспектором Державної патрульної служби роти Державної патрульної служби відділу Державної автомобільної інспекції міста Кременчука Полтавської області Альошкіним А.М. оспорюваної постанови були протокол про адміністративне правопорушення від 1 листопада 2009 року серії ВІ № 100546 та відеозапис.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення належним чином зафіксоване, його вина доведена належними та допустимими доказами, а тому адміністративне стягнення застосоване відносно ОСОБА_4 правомірно.

Проте такий висновком судів попередніх інстанцій є передчасним.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 254 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У статті 255 КУпАП визначено особи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення);

місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний

акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За змістом статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

У частині 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 20.2 зазначених Правил встановлено, що під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 2 статті 123 КУпАП інші порушення правил проїзду залізничних переїздів, крім передбачених частиною 1 цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» від 5 липня 1994 року № 80/94-ВР передбачено, що інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом,

повинна оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю. Підтвердження відповідності здійснюється за результатами державної експертизи в порядку, встановленому законодавством.

Тобто, перед застосуванням на території України відеозаписуючого приладу, такий повинен був пройти державну експертизу в Держслужбі спецзв'язку і захисту інформації України.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 не погодився з протоколом серії ВІ № 100546 про адміністративне правопорушення, складеним 1 листопада 2009 року без зазначення в ньому понятих та свідків, з відміткою про фіксацію правопорушення відеозаписом.

Вирішуючи даний спір суди попередніх інстанцій не з'ясували законність перебування інспектора Державної патрульної служби роти Державної патрульної служби відділу Державної автомобільної інспекції міста Кременчука Полтавської області Альошкіна А.М. на певній ділянці дороги, не встановили яким саме відеозаписуючим приладом проведено фіксацію правопорушення, чи був такий сертифікований у встановленому законодавством порядку, чи працював він в автоматичному режимі і хто його використовував. Крім того, суди не спростували доводи позивача ОСОБА_4 про те, що він 1 листопада 2009 року о 15 годині 54 хвилині залізничний переїзд по вулиці Сумській в місті Кременчуці Полтавської області взагалі не перетинав, стверджуючи, що це може підтвердити пасажир ОСОБА_6, який залишив салон автомобіля марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_1, безпосередньо перед зупинкою зазначеного транспортного засобу працівником ДАІ по вулиці 40 років Жовтня.

За приписами частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, а тому судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 січня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до інспектора Державної патрульної служби роти Державної патрульної служби відділу Державної автомобільної інспекції міста Кременчука Полтавської області Альошкіна Андрія Миколайовича про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним та його скасування - скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.