Справа № 2а-8196/10/1370
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2011 р. № 2а-8196/10/1370

17 год. 00 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Качур Р.П.

За участю секретаря судового засідання Подібки М. З.

представника позивача Яцишина О.В. розглянув у закритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 до Управління служби безпеки України у Львівській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2010 року Громадянин Республіки Польща ОСОБА_3 в особі представника Лукашика Богдана Степановича звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Львівській області про скасування Постанови Управління Служби безпеки України у Львівській області від 08.06.2010 року про заборону вїзду на територію України. З урахуванням уточнених та змінених позовних вимог позивач просить визнати дії УСБ України у Львівській області неправомірними та скасувати Постанову від 07 червня 2010 року, винесену старшим оперуповноваженим 3 сектору ВКР УСБУ України у львівській області капітаном Андрійчуком І.Я., затверджену 08 червня 2010 року заступником начальника УСБ України у Львівській області Олефіренком В.О.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача при прийнятті оскаржуваної постанови не було достатньої інформації, отриманої в установленому законом порядку, про факт вчинення громадянином Республіки Польща ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння або адміністративного проступку, тому вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню.

Представники позивача позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та заяви про зміну та уточнення позовних вимог, просили позов задовольнити.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, надав усні пояснення, відповідно до яких вважає, що постанова про порушення кримінальної справи від 10 листопада 2009 року щодо громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 305 КК України - вчинення замаху на контрабанду психотропних речовин, є достатнім фактом, який свідчить про порушення зазначеним громадянином правил перетину кордону і достатньою підставою для прийняття Постанови про заборону вїзду на територію України. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи в їх сукупності, Суд встановив наступні факти та правовідносини.

08.06.2010 року Управлінням Служби безпеки України у Львівській області прийнято рішення (Постанову) про заборону вїзду на територію України громадянину Республіки Польща ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на 5 років.

Зазначена Постанова прийнята на підставі матеріалів розслідування кримінальної справи № 1977, порушеної відносно громадянина Польщі ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, а саме: постановою заступника начальника Львівської митниці від 02 жовтня 2009 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України. Заначена постанова оскаржувалася до Галицького районного суду м. Львова і не скасована.

Постановою від 10 листопада 2009 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області підполковником юстиції Стециком С.Р. порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Постановою від 23 березня 2010 року про порушення клопотання про передачу кримінального переслідування старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області підполковник юстиції Стецик С.Р кримінальну справу № 1977 по обвинуваченню громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 15 КК України, направлено прокурору Львівської області для її подальшої передачі правоохоронним органам Республіки Польща.

Згідно листа Прокуратури Львівської області № 14-20/07-10 від 10.11.2010 року (а.с. 84) кримінальне переслідування громадянина РП ОСОБА_3 (кримінальна справа № 1977) у даний час здійснюється Районною прокуратурою в Ярославі, Республіка Польща.

Зазначені фактичні обставини сторони визнають та щодо них немає спору. Спір виник щодо правомірності прийняття Постанови про заборону вїзду громадянину республіки Польща на територію України без достатніх, на думку, позивача, підстав.

Вирішуючи спір, Суд виходить з того, що Україна є демократичною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Основного Закону України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Закону України «Про Службу безпеки України»на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Наказом Служби безпеки України № 344 від 01.06.2009 року затверджено Інструкцію про порядок приймання органами Служби безпеки України рішень про заборону вїзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі Інструкція).

Частиною 2 вказаної Інструкції рішення про заборону особі вїзду в Україну особі (далі рішення про заборону вїзду) приймається в інтересах забезпечення безпеки України у разі, якщо є наявність достатньої інформації, отриманої в установленому законом порядку, про факт вчинення нею суспільно небезпечного діяння, незалежно від території його вчинення, яке суперечить інтересам забезпечення безпеки України, попередження, виявлення, припинення та розкриття якого віднесено до компетенції СБ України.

Правовий статус іноземця та особи без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обовязки, порядок вирішення питань, повязаних з їх вїздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 04.02.1994, № 3929-XII (далі Закон).

Частиною першою статті 2 Закону встановлено, що іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Згідно частини другої ст.. 25 цього Закону в'їзд в Україну іноземцю та особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при порушенні клопотання про в'їзд в Україну він подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо його паспортний документ, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають встановленому зразку або належать іншій особі;

- якщо він у пункті пропуску через державний кордон України порушив правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконав законних вимог посадових осіб Прикордонних військ України, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо встановлено факти порушення ним законодавства України під час попереднього перебування в Україні.

З оскаржуваної Постанови про заборону вїзду в Україну Громадянину Республіки Польща ОСОБА_3 від 08.06.2010 року вбачається, що ОСОБА_3 здійснив протиправні діяння на шкоду Україні, які полягали у незаконному перевезенні та вчиненні замаху на контрабанду психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Задокументовано, що 22 вересня 2009 року співробітниками митного посту «Смільниця»Львівської митниці під час огляду автомобіля під керування громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 виявлено психотропну речовину метамфетамін (згідно висновку науково-дослідно-експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України у Львівській області).

Зазначені факти були підставою для прийняття заступником начальника Львівської митниці постанови від 02 жовтня 2009 року про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України. Зазначену постанову суду не надано, оскільки матеріали кримінальної справи направлено до Республіки Польща. Проте, сторонами зазначений факт визнано, а представником позивача повідомлено, що розгляд кримінальної справи ще не завершився. До матеріалів справи долучено Постанову Галицького районного суду у справі № 4-23/2010 (а.с. 67) щодо розгляду скарги адвоката Лукашика Б. в інтересах ОСОБА_3 на постанову заступника начальника Львівської митниці від 02 жовтня 2009 року про порушення кримінальної справи № 1977.

Постановою Галицького районного суду м. Львова встановлено, що підставою для порушення кримінальної справи було безпосереднє виявлення митним органом ознак злочину, а саме: незаконне переміщення громадянином Польщі ОСОБА_3 через митний кордон України психотропних речовин метамфетаміну, що є достатніми даними, які вказували на ознаки злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, вчинених громадянином Польщі ОСОБА_3. При цьому Галицький районний суд м. Львова посилається на наступні документи:

- заяву начальника СМО м/п «МСмільниця»Львівської митниці Тарас А. від 22.09.2009 р.,

- акт спільного огляду транспортних засобів, товарів, інших предметів та речей від 22.09.2009 р.,

- протокол огляду місця події від 22.09.2009 р. на м/п «Смільниця»,

- автотаблиці № 1-5,

- висновок спеціаліста науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВСУ у Львівській області № 3/1825 від 24.09.2009 р.,

- висновок спеціаліста науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУВСУ у Львівській області № 49 Д від 24.09.2009 р.

Отже, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи (Постановою провідного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про ПМП СБК та ПМП Львівської митниці про прийняття кримінальної справи до свого провадження від 02.10.2009 р., Постановою провідного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про ПМП СБК та ПМП Львівської митниці від 02.10.2009 р. про визнання предметів та документів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів справи, Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області підполковника юстиції Стецика С.Р. про прийняття кримінальної справи до свого провадження від 16.10.2009 р., Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області підполковника юстиції Стецика С.Р. про порушення кримінальної справи від 10.11.2009 року, Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області підполковника юстиції Стецика С.Р. про обєднання кримінальних справи від 10.11.2009 року, Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області підполковника юстиції Стецика С.Р.про притягнення як обвинуваченого від 10.11.2009 року, Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області підполковника юстиції Стецика С.Р.про порушення клопотання про передачу кримінального переслідування від 23.03.2010 року, Постановою Галицького районного суду м. Львова у справі № 4-23/2010 р.), що громадянином Республіки Польща ОСОБА_3 вчинено протиправні діяння на шкоду Україні, які полягали у незаконному перевезенні та вчиненні замаху на контрабанду психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Представник позивача зазначає про те, що у своїй Постанові про заборону особі вїзду на територію України, Служба безпеки України покликається на п. 6 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». А пунктом шостим ч. 2 ст. 25 цього закону передбачено, що вїзд в Україну іноземцю та особі без громадянства не дозволяється якщо встановлено факти порушення ним законодавства України. Звертає увагу суду на те, що факт порушення законодавства встановлюється вироком суду, якого стосовно позивача немає.

Представник відповідача у своїх поясненнях покликається на абзац шостий частини 2 ст. 25 цього Закону і стверджує, що для заборони вїзду в Україну в Служби безпеки України було достатньо підстав, підтверджених документально, при цьому покликається на Постанову про порушення кримінальної справи. Покликання на пункт шостий статті 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»в оскаржуваній постанові, а не на абзац шостий зазначеної статті пояснює допущеною опискою, оскільки у зазначений Закон вносилися зміни. Вважає, що у Служби безпеки України у Львівській області було достатньо підстав для винесення оскаржуваної постанови про заборону вїзду у звязку із наявністю зафіксованих фактів порушення позивачем законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КПК підставою для порушення кримінальної справи є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину (зокрема, суспільної небезпечності і кримінальної протиправності). Достатніми вважаються такі дані (докази), які свідчать про факт підготовлюваного або вчиненого діяння, передбаченого кримінальним законом. При цьому не обов'язково, щоб вони висвітлювали дане діяння повно і всебічно або викривали конкретну особу у вчиненні злочину.

Суд, вирішуючи питання щодо оцінки правомірності прийняття Службою безпеки Постанови про заборону вїзду в України виходив з того, що підставою для її прийняття стало вчинення позивачем протиправних діянь на шкоду Україні, які полягали у незаконному перевезенні та вчиненні замаху на контрабанду психотропних речовин, тобто їх переміщення через державний кордон України з приховуванням від митного контролю, які зафіксовані оперативними працівниками Львівської митниці і підтверджені матеріалами справи.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що прийняття рішень має здійснюватися з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Прийняті рішення мають бути обґрунтованими, тобто винесеними з урахуванням усіх обставин та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: …3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій вимагає від субєкта владних повноважень враховувати як обставини, на обовязковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суд вважає, що для цього відповідач повинен ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин Суд дійшов висновку, що позивач приймаючи спірну Постанову про заборону вїзду діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений Законами та Конституцією України.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача субєкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 26 квітня 2011 року.

Суддя Качур Р.П.