Справа № 2а-2615/11/1070
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 березня 2015 року м. Київ В/800/1424/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Борисенко І.В., Рибченко А.О., Степашко О.І., Юрченко В.П.,

розглянувши заяву Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - Інспекція) про перегляд Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014

у справі № 2а-2615/11/1070

за позовом публічного акціонерного товариства «Миронівьский завод по виготовленню круп та комбікормів»

до Інспекції

про визнання протиправними податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.06.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2012, позов задоволено; визнано протиправним податкове повідомлення-рішення від 04.05.2011 № .

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014 зазначені судові акти попередніх інстанцій залишено без змін.

Інспекція звернулася із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014, в якій просить скасувати рішення усіх судових інстанцій зі спору та повністю відмовити у позові, мотивуючи свої вимоги неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (зокрема, пунктів 1.7, 1.8 статті 1, підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»), внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового правозастосування заявником подано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 у справі № 2а-4419/10/2670.

Розглянувши заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 2 «Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України» передбачено, що ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах рішення Вищого адміністративного суду України, на які посилається заявник.

Адже, як вбачається зі змісту ухвали від 10.12.2014, про перегляд якої подано заяву, у прийнятті цього рішення Вищий адміністративний суд України, керуючись правилами дії нормативно-правових актів у часі, послався на протиправність застосування до платника штрафних санкцій за завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за звітні періоди з березня по травень 2010 року, позаяк чинним у цей час податковим законодавством не було передбачено відповідальності у вигляді штрафу за розглядуване правопорушення.

У той же час ухвала суду касаційної інстанції від 26.03.2014 у справі № 2а-4419/10/2670 (на яку посилається заявник на підтвердження існування підстави у розумінні пункту 1 статті 237 КАС) мотивована тим, що такі обставини у сукупності, як підписання первинних документів від імені контрагента невстановленою особою, неподання платником доказів на підтвердження вчинення об'єктивно необхідних дій у процесі поставки (як-от - транспортування товару, його прийняття за кількістю та якістю в установленому порядку), недостатній прояв платником обережності у підприємницькій діяльності виключають право останнього на податковий кредит.

Таким чином, ухвала Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014, про перегляд якої подана заява, та додане до заяви рішення цього суду прийняті за різних підстав виникнення спору, що не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене відсутні підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Миронівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області у допуску справи № 2а-2615/11/1070 до провадження Верховного Суду України.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Борисенко А.О. Рибченко О.І. Степашко В.П. Юрченко