Справа № 807/3967/13а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 876/5015/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Ковосервіс" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Ковосервіс" до державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Ковосервіс" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати вимогу державної податкової інспекції (ДПІ) у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) форми № Ю-21- у від 05.10.2013 року.

Постановою від 02 квітня 2014 року Закарпатський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ТзОВ ,,Ковосервіс" подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржена постанова не може залишатись в законній силі через невідповідність встановленим обставинам та неправильність застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що жодного нарахування єдиного внеску щодо позивача відповідачем не здійснювалось. Даний факт підтверджують надані відповідачем копії звітів про нарахування єдиного внеску та рішення Головного управління Міндоходів у Закарпатській області за № 931/10/07-16-10-05-42 від 30.10.2013 року про результати розгляду скарги у ТзОВ ,,Ковосервіс".

Тому позивач вважає, що у відповідача були відсутні передбачені п. 6.3. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підстави для надсилання ТзОВ ,,Ковосервіс" вимоги про сплату недоїмки. Відповідно суд не врахував те, що дана вимога сформована всупереч Закону України №2464-VІ, Інструкції №455 від 09.09.2013 р. та умисно порушує Кодекс Законів про працю України.

Частиною 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

На час розгляду справи у товариства була наявна заборгованість з виплати заробітної плати, яка пропорційна сумі несплати єдиного внеску та виникла не з вини товариства.

З огляду на викладене позивач вважає, що страхові внески по сплаті єдиного внеску не можуть бути сплачені раніше заробітної плати, оскільки вони сплачуються одночасно з виплатою заробітної плати.

За таких обставин, позивач вважає протиправною вимогу, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ТзОВ ,,Ковосервіс" є платником єдиного внеску. Згідно даних картки особового рахунку по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування борг ТзОВ ,,Ковосервіс" за період з 01.01.2010 року по 01.10.2013 року становить 62356,45 грн.. У зв'язку з наявністю боргу ДПІ у м. Ужгороді сформувала вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю - 21 -у від 05.10.2013 року, яку товариство позивача отримало 10.10.2013 року.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 30.10.2013 року № 931/10/07-16-10-05-42 скарга ТзОВ ,,Ковосервіс" від 18.10.2013 № 82 залишена без задоволення, а вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю - 21- у від 05.10.2013 року - без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржена вимога контролюючого органу сформована відповідачем у відповідності до вимог законодавства, а тому є правомірною.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів в Україні від 09.09.2013 року за №455 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 року за №1622/24154 (далі - Інструкція №455).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, позивач, в розумінні зазначених норм Закону, є страхувальником та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Статтею 6 Закону України ,,Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Абзацом 2 частини 8 статті 9 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

В той же час, пунктом 4.3.6 Інструкції передбачено, що нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Таким чином, нарахування та виплата єдиного внеску не залежить від фактично виплаченої заробітної плати, а тому посилання позивача на звільнення його від такої сплати є помилковим.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Оскільки позивач мав недоїмку зі сплати єдиного внеску, податковий орган правомірно сформував та надіслав позивачу вимогу про сплату боргу.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги,.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Ковосервіс" залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року у справі № 807/3967/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар