Справа № 821/4104/14
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4104/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № та податкового повідомлення-рішення від 26.09.2014 року № в частині заниження бюджетного відшкодування в сумі 51986, 00 грн., посилаючись на те, що позивачем дійсно в порушення п. 198.6 Податкового кодексу України були включені до складу податкового кредиту відповідних періодів суми податку по відсутнім податковим накладним, або по одним і тим самим податковим накладним двічі. Зменшення податкового кредиту по цим податковим накладним в цілому приводять або до зменшення суми від'ємного значення (бюджетного відшкодування) або до збільшення податкових зобов'язань з ПДВ у відповідних деклараціях. Податкове зобов'язання для цілей розділу V Податкового кодексу України - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді. Проте, збільшення за результатами перевірки податкового зобов'язання з ПДВ по відповідним рядкам декларації не є операцією, яка є підставою визначення сум грошового зобов'язання та для застосування штрафних санкцій.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження в зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 22.08.2014 року по 29.08.2014 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо визначення податкових зобов'язань в податкових деклараціях з податку на додану вартість за період вересень 2012 - червень 2014 року. За результатами даної перевірки складено акт від 05.09.2014 року №1087/21-03-17-02/НОМЕР_1.

З вищенаведеного акта вбачається, що документальною позаплановою перевіркою встановлено порушення, а саме: п. 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 завищено суму залишку від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за вересень 2012 - червень 2014 року на 173 229, 00 грн. та занижено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за вересень 2012 - червень 2014 року на 216 870, 00 грн.; п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року №678 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11.12.2013 року №2094/24626, а саме, заниження податку на додану вартість за вересень 2012 - червень 2014 року на загальну суму 51 986, 00 грн.

На підставі вищенаведеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 173 229, 00 грн.

Також, прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) в сумі 64 982, 50 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 51 986, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 12 996, 50 грн.

Крім того, прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року №, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 216 870, 00 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 26.09.2014 року № повністю та податковим повідомленням-рішенням від 26.09.2014 року № в частині заниження бюджетного відшкодування в сумі 51986, 00 грн., позивач звернувся до суду.

При цьому позивач не заперечує, що ним дійсно в порушення п. 198.6 Податкового кодексу України були включені до складу податкового кредиту відповідних періодів суми податку по відсутнім податковим накладним, або по одним і тим самим податковим накладним двічі.

Разом з тим, на думку позивача, у відповідача в даному випадку відсутні підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при застосуванні штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) діяв у спосіб та у межах наданих йому повноважень, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, згідно п. 46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

В пункті 102.1 статті 102 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, оскільки відповідачем за результатами проведеної перевірки визначено позивачу грошове зобов'язання, відповідач при застосуванні штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) діяв у спосіб та у межах наданих йому повноважень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. В свою чергу позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність дій та рішень відповідача.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов