Справа № 2а-16637/10/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 березня 2015 року м. Київ В/800/954/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Рибченко А.О., Степашко О.І., Юрченко В.П.,

розглянувши заяву державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - Інспекція) про перегляд Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014

у справі № 2а-16637/10/2670

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Денза»

до Інспекції

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду від 09.02.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2011, позов задоволено; скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.10.2010 № /0.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014 названі судові акти зі спору залишено без змін.

Інспекція звернулася із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014, в якій просить її скасувати, мотивуючи свої вимоги неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (зокрема, підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»), внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового правозастосування заявником подано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22.07.2010 у справі № 20/472-н.

Розглянувши заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України, враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 2 «Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України» передбачено, що ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах рішення Вищого адміністративного суду України, на які посилається заявник.

Адже, як вбачається зі змісту ухвали від 02.12.2014, про перегляд якої подано заяву, у прийнятті цього рішення Вищий адміністративний суд України виходив з того, що за умови дотримання платником законодавчо встановлених вимог щодо формування податкового кредиту невиконання постачальником обов'язку з декларування відповідної суми податкового зобов'язання не може бути підставою для висновку про необґрунтованість податкової вигоди такого платника.

У той же час у прийнятті ухвали від 22.07.2010 у справі № 20/472-н (на яку посилається заявник на підтвердження існування підстави у розумінні пункту 1 статті 237 КАС) підставою для висновку касаційного суду про завищення платником податкового кредиту став факт його формування у більш пізньому звітному періоді при своєчасному отриманні податкових накладних від постачальника.

Таким чином, ухвала Вищого адміністративного суду України від 02.12.2014, про перегляд якої подана заява, та додане до заяви рішення цього суду прийняті за різних фактичних обставин справ щодо складу виявленого податкового правопорушення, що не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене відсутні підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у допуску справи № 2а-16637/10/2670 до провадження Верховного Суду України.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова А.О. Рибченко О.І. Степашко В.П. Юрченко