Справа № 826/1495/15
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2015 року 14:59 № 826/1495/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Коноваловій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,
за участі представників сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Буркової О.М.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19.03.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.01.2015 № (форма "Р");

- визнати протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2015 № Ф-;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2015 № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/1495/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року закінчено підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 19.03.2015 року позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення адміністративного позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

На підставі наказу від 04.11.2014 № 1374-П, згідно положень Податкового кодексу України, Закону України «Про оплату праці», Кодексу законів про працю, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" була проведена фактична перевірка суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатом якої складено акт перевірки від 14.11.2014 № 8942/26-51-17-01/НОМЕР_3 (т. 1, арк. 16-24).

Відповідачем за результатами перевірки встановлені наступні порушення податкового законодавства, які зафіксовані в акті перевірки від 14.11.2014 № 8942/26-51-17-01/НОМЕР_3:

- пп. "а" 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: не нарахування, неутримання та неперерахування податку з доходів найманих працівників за період з серпня 2013 року по червень 2014 року на суму 5784,00 грн., відповідно до вимог п. 127.1 ст. 127 ПК України за виявлені порушення передбачено застосування штрафних санкцій;

- відповідно до п. 119 ст. 119 ПК України за подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку з недостовірними даними передбачено застосування штрафу в розмірі 510,00 грн.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 7, ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), у зв'язку з чим не утримано та не перераховано єдиний соціальний внесок у загальній сумі 16160,00 грн.

На підставі складеного акта перевірки від 14.11.2014 № 8942/26-51-17-01/НОМЕР_3 податковим органом винесені:

- податкове повідомлення-рішення від 05.01.2015 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 10198,20 грн., з якої: за основним платежем - 5784,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4414,20 грн. за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (т. 1, арк. 11);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2015 № Ф-, якою вимагається сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі ст. 25 Закону № 2464-VI в розмірі 16160,00 грн. (штрафи -0,00 грн., пеня - 0,00 грн., т. 1, арк. 12);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2015 № , яким застосовані штрафні санкції за порушення п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI та на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI в розмірі 8080,00 грн. (т. 1, арк. 13).

Як вбачається із акта перевірки від 14.11.2014 № 8942/26-51-17-01/НОМЕР_3, підставою для прийняття спірних рішень були письмові пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014, згідно яких ОСОБА_4 працює у ОСОБА_5 на посаді кухаря з серпня 2013 року, графік роботи складається позмінно, а заробітна плата складає 200 грн. за зміну, яких в місяць 20-23 по 12 годин, крім того, зазначив, що заробітну плату отримує по відомості (т. 1, арк. 79).

В ході перевірки відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 у період з серпня 2013 року по червень 2014 року нараховувала заробітну плату гp. ОСОБА_4 в сумі 40 000,00 грн., при цьому податок на доходи фізичних осіб - найманих працівників суб'єктом господарювання нараховано, утримано та перераховано до бюджету не в повному обсязі, а саме: за перевіряємий період нараховано та перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників у сумі 3045,20 грн., а фактично по перевірці потрібно було нарахувати та перерахувати до бюджету податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників у сумі 8829,20 грн., відтак, до бюджету не нараховано, не утримано та не перераховано (за перевіряємий період) податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників у сумі 5784,00 грн. (т. 1, арк. 19).

Крім того, в ході перевірки відповідач встановив, що ОСОБА_1 подавала до ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві звіти про суми нарахованого єдиного внеску з недостовірними даними, а саме: в період з 3 кварталу 2013 року по 2 квартал 2014 року суб'єктом господарювання занижено суму нарахованого та виплаченого доходу на користь ОСОБА_3 та суму нарахованого та утриманого податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників (т. 1, арк. 19).

У зв'язку з чим, відповідачем в порядку п. 119 ст. 119 ПК України застосовано штрафну санкцію в розмірі 510,00 грн. (т. 1, арк. 20).

Крім того, перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 було занижено суми заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та неналежного оформлення згідно вимог чинного законодавства на суму 40 000,00 грн., що призвело до ненарахування та несплати сум єдиного внеску на суму 16160,00 грн. (т. 1, арк. 22).

Однак, позивач не погоджується з такою позицією податкового органу виходяси з наступного.

ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві було проведено перевірку суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) на підставі наказу від 04.11.2014 № 1374-П, який виданий стосовно ОСОБА_5, в той час як прізвище позивача - ОСОБА_1 (т. 1, арк. 75).

У зв'язку з чим, суд звертає увагу відповідача, що в аналогічній ситуації, коли рішення суб'єкта владних повноважень містило помилку в даних особи (прізвище, ім'я, по батькові) Київський апеляційний адміністративний суд в постанові від 07.05.2014 по справі № 826/5864/14 дійшов висновку, що спірне рішення не відноситься та не стосується особи, якій воно було видане.

Крім того, висновки ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ґрунтуються на письмових пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014, згідно яких дана особа працює у ОСОБА_5 на посаді кухаря з серпня 2013 року, проте із даних пояснень не вбачається їх відношення до позивача, оскільки прізвище позивача - ОСОБА_1, а не ОСОБА_5, а ідентифікаційний номер суб'єкта господарювання у письмових поясненнях не вказаний, що унеможливлює ідентифікувати платника податку (т. 1, арк. 79).

Відтак, дані письмові пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014 не є належним доказом, оскільки не можливо встановити їх відношення до суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3), так як вони надані стосовно ОСОБА_5

Крім того, ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві виключно на підставі власних припущень встановила, що ОСОБА_1 у період з серпня 2013 року по червень 2014 року було нараховано заробітну плату гp. ОСОБА_4 в сумі 40 000,00 грн., оскільки вищенаведені пояснення даної особи не містять конкретної інформації щодо отриманої заробітної плати за конкретний період.

ОСОБА_3 зазначав скільки отримує за зміну, проте, точну кількість змін не вказував.

На вимогу суду відповідачу надати посянення щодо того, яким чином було визначено, що у 3 кварталі 2013 року ОСОБА_3 ніби-то отримав 8000,00 грн., в 4 кварталі 2013 року - 12000,00 грн. та в 1 кварталі 2014 року - 12000,00 грн. відповідач послався лише на письмові пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014, які такої інформації не містять.

Таким чином, невідомо, яким чином ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві вирахувала, що позивачем було нараховано заробітну плату саме в розмірі 40 000,00 грн.

Більше того, позивач стверджує, що такі пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014 містять недостовірну інформацію, оскільки були надані під час перевірки під натиском запитань працівників відповідача, що підтверджується поясненнями ОСОБА_3 від 05.11.2014, згідно яких дана особа стверджує, що з 15.05.2014 працює у ФОП ОСОБА_1 та отримує мінімальну заробітну плату, згідно трудового договору (т. 1, арк. 81).

Відтак, позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням від 05.01.2015№ , вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2015 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2015 № , а тому звернувся до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.01.2015№ суд зазначає наступне.

Як вбачається із акта перевірки, відповідачем було встановлено неутримання та несплата (неперерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 під час виплати за період з серпня 2013 року по червень 2014 року доходу у вигляді заробітної плати в розмірі 40 000,00 грн. на користь ОСОБА_3, чим пп. "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України.

У зв'язку з чим, ФОП ОСОБА_1 за результатами перевірки відповідачем донараховано 5784,00 грн. податку на доходи фізичних осіб та застосовані штрафні санкції в розмірі 4414,20 грн.

Проте, як вбачається з позовної заяви, ФОП ОСОБА_1 зазначає про повну та своєчасну сплату податків з доходів фізичних осіб - працівнику ОСОБА_3 з яким перебуває у трудових відносинах з 15.05.2014, а не з серпня 2013 року, що підтверджується трудовим договором від 15.05.2014 (т. 1, арк. 29), відомостями нарахування та виплати заробітної плати за період з червня 2014 року по грудень 2014 року (т. 1, арк. 39-45) та поясненнями ОСОБА_3 від 05.11.2014 (т. 1, арк. 46).

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно із п. 171.2 ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є, зокрема податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Отже, з наведеного вище вбачається, що ФОП ОСОБА_1було податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати ОСОБА_3

Згідно із пп. 14.1.54 п. 14. ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно із пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Згідно із пп. 168.1.1 п. 168. ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Крім того, п. 176.2 ст. 176 ПК України закріплено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві було проведено перевірку на підставі наказу від 04.11.2014 № 1374-П, який виданий стосовно ОСОБА_5 та взято до уваги пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014, згідно яких дана особа працює у ФОП ОСОБА_5, в той час як ФОП ОСОБА_5 не має відношення до суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3).

Крім того, з аналізу акта перевірки позивача можна дійти висновку, що ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві взяла до уваги письмові пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014, згідно яких дана особа пояснила, що працює у ФОП ОСОБА_5 на посаді кухаря з серпня 2013 року.

Проте, відповідачем залишено поза увагою письмові пояснення ОСОБА_3 від 05.11.2014, відповідно до яких ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_1 з 15.05.2014, що в свою чергу підтверджується трудовим договором, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 15.05.2014.

Крім того, представник відповідача не пояснив суду, яким чином ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві дійшла висновку, що в період з серпня 2013 року по червень 2014 року ОСОБА_3 було виплачено позивачем дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 40 000,00 грн., оскільки навіть пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014 не містять конкретних цифр щодо отриманого заробітку, що унеможливлює вирахування отриманого доходу.

Відтак, відповідач жодним чином не підтвердив факт виплати позивачем доходу ОСОБА_3 у вигляді заробітної плати в розмірі 40 000,00 грн. за період з серпня 2013 року по червень 2014 року.

Більше того, судом було встановлено, що в письмових поясненнях від 14.11.2014 ОСОБА_3 стверджував, що отримував заробітну плату по відомості.

Проте, із наданих позивачем відомостей нарахування та виплати заробітної плати за період з січня 2014 року по грудень 2014 року (т. 1, арк. 34-45) вбачається, що ОСОБА_3 отримував заробітну плату з червня 2014 року (т. 1, арк. 39-45).

Крім того, допитаний в судовому засіданні 19.03.2015 в якості свідка: ОСОБА_3, який перебуваючи під присягою свідка, та, якого було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від давання показань, підтвердив суду, що під час перевірки, у зв'язку із натиском запитань, поставлених перевіряючим, позивача надав неправильні пояснення та стверджував, що працює у ФОП ОСОБА_1 саме з червня 2014 року, а заробітну плату отримує готівкою в розмірі 1140 грн.

Відтак, позивач наданими суду доказами та показаннями свідка ОСОБА_3 спростував твердження відповідача про виплату ОСОБА_1 доходу ОСОБА_3 у вигляді заробітної плати в розмірі 40 000,00 грн. за період з серпня 2013 року по червень 2014 року.

В той час, як відповідач жодним чином не підтвердив власну позицію щодо порушення позивачем норм податкового законодавства, яке полягало в ненарахуванні, неутриманні та неперерахуванні до бюджету податку з доходів найманих працівників за період з серпня 2013 року по червень 2014 року на суму 5784,00 грн.

Таким чином, судом було встановлено, що ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на основі припущень дійшла хибного висновку про виплату ОСОБА_1 доходу ОСОБА_3 у вигляді заробітної плати в розмірі 40 000,00 грн. за період з серпня 2013 року по червень 2014 року, як наслідок позивачеві було протиправно донараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 5784,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 4414,20 грн.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 05.01.2015 № підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2015 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2015 № суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

П. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок та вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

За донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску (п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 р. за № 1622/24154.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно п. 7.1 Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до п. 7.2.3 Інструкції, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта перевірки від органу доходів і зборів або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми. Якщо за результатами перевірки виявлено в окремих місяцях суми донарахованого (своєчасно не обчисленого) єдиного внеску, то за кожне таке донарахування (кожний місяць) відповідно до Закону накладається штраф у таких порядку та розмірах:

для дотримання вимог щодо максимального розміру (50 відсотків) штрафу:

визначається сукупно сума донарахувань за всіма звітними періодами, в яких вони виявлені;

визначається сукупно сума штрафу за всіма звітними періодами, у яких виявлені донарахування та за якими нараховано такі штрафи;

здійснюється обрахування максимального розміру штрафу від сукупної суми донарахувань та порівнюється із фактично нарахованою сумою штрафів, визначеною сукупно за всі звітні періоди, в яких донараховано суми єдиного внеску.

До сплати визначаються суми штрафів, що не перевищують максимальний їх розмір, визначений цим підпунктом. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 10 до цієї Інструкції. Підставою для прийняття відповідного рішення є акт перевірки платника єдиного внеску

Згідно п. 6.3 Інструкції, органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції, вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем визначено позивачеві недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 16160,00 грн. на яку було застосовано штрафну санкцію в сумі 8080,00 грн., оскільки, відповідач в ході перевірки встановив, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_1 з серпня 2013 року, а не з 15.05.2014 та, відповідно, ОСОБА_1 було виплачено ОСОБА_3 дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 40 000,00 грн. за період з серпня 2013 року по червень 2014 року, що не відображено в податковій звітності.

Проте, суд не може погодитись з такою позицією відповідача та вважає, що контролюючий орган, не взявши до уваги первинні бухгалтерські документи позивача, відомості про нарахування заробітної плати та договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 15.05.2014 необґрунтовано дійшов хибного висновку, що стало наслідком донарахування єдиного соціального внеску та штрафних санкцій.

Відтак, суд звертає увагу відповідача, що допитаний в судовому засіданні 19.03.2015 в якості свідка: ОСОБА_3, який перебуваючи під присягою свідка, та, якого було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від давання показань, підтвердив суду, що працює у ФОП ОСОБА_1 саме з червня 2014 року, а заробітну плату отримує готівкою в розмірі 1140 грн.

Крім того, такі пояснення свідка підтверджується наданими позивачем доказами, а саме: трудовим договором від 15.05.2014 (т. 1, арк. 28), відомостями нарахування заробітної плати за період січень-грудень 2014 року (т. 1, арк. 34-45), поясненнями ОСОБА_3 від 05.11.2014 (т. 1, арк. 46).

Відтак, судом було встановлено, що ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві взяла до уваги лише пояснення ОСОБА_3 від 04.11.2014, які були отримані під час перевірки позивача (т. 1, арк. 79), в той час вище перелічені докази залишилися поза увагою контролюючого органу, що призвело до хибних необґрунтованих висновків, оскільки відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, що ФОП ОСОБА_1 за період з серпня 2013 року по червень 2014 року виплатила ОСОБА_3 дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 40 000,00 грн., в той час як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спростовують такі твердження податкового органу.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відтак, показання ОСОБА_3 як свідка, в даному випадку, є належними та допустимими доказами.

Враховуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що ДПІ у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві протиправно визначила позивачеві недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 16160,00 грн. на яку, відповідно, було протиправно застосовано штрафну санкцію в сумі 8080,00 грн., так як ОСОБА_3 спростував твердження відповідача про виплату йому ФОП ОСОБА_1 за період з серпня 2013 року по червень 2014 року доходу у вигляді заробітної плати в розмірі 40 000,00 грн., оскільки він лише з червня 2014 року працює у позивача та отримує заробітну плату в розмірі 1140 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2015 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2015 № є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.01.2015 № .

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.01.2015 № Ф-.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.01.2015 № .

5. Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) понесені судові витрати в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо постанова не оскаржена в апеляційному порядку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Клочкова