Справа № 2а-3423/11/0970
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Київ К/800/1249/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В. Черпіцької Л.Т. провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота" до управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сота» звернувся до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську, в якому просив визнати протиправними і скасувати рішення відповідача про застосування штрафних санкцій № 2362 від 07.10.2011 року та вимогу про сплату боргу № Ю-1541 від 05.10.2011 року.

Власну позицію позивач мотивував тим, що рішення про застосування до позивача штрафних санкцій є протиправним, оскільки воно відповідачем винесене з порушенням визначених ст. 250 ГК України строків застосування адміністративно-господарських санкцій. Крім того, позивач зазначав, що відповідачем допущено порушення порядку надіслання цього рішення, що свідчить про наявність підстав для його скасування. Також, позивач вважає протиправним вимогу відповідача про сплату боргу, оскільки зазначена в цій вимозі сума недоїмки є неузгодженою.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську про сплату боргу № Ю-1541 від 05.10.2011 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року вказане вище рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовлено повністю.

Не погоджуючись із таким рішенням суду апеляційної інстанції, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота" звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Оскільки заявник у касаційній скарзі просить залишити в силі постанову суду першої інстанції, якою позов задоволено частково, то судові рішення у частині позовних вимог, у задоволенні яких суд першої інстанції відмовив, зокрема щодо визнання протиправною та скасування рішення відповідача про застосування штрафних санкцій № 2362 від 07.10.2011, не потребують дослідження судом касаційної інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сота» зареєстроване як юридична особа 26.01.2001 виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та з 21.11.2007 перебуває на обліку у відповідача, як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У період з 09.09.2011 по 16.09.2011 відповідачем було проведено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота» з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування з 01.01.2008 по 01.08.2011, за результати якої складено акт № 249 від 16.09.2011 року.

Згідно з висновками названого акта пенсійним органом встановлено порушення позивачем вимог пункту 6 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - обчислення страхових внесків не в повному обсязі, в результаті чого донараховано страхових внесків на суму - 6932,87 грн., у зв'язку із чим відповідачем на підставі статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було винесено вимогу про сплату боргу № Ю-1540 від 22.09.2011 на суму 6 932,87 грн.

Водночас, враховуючи встановлені порушення позивачем пункту 6 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач у відповідності до пункту 4 частини 9 статті 106 цього Закону виніс рішення № 2135 від 26.09.2011 року про застосування до позивача фінансових санкцій у розмірі 7 972,8 грн.

05.10.2011 року пенсійний орган керуючись положеннями статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» винесло вимогу про сплату боргу № Ю-1541, згідно з якою позивач повинен сплатити недоїмку у розмірі 5 981 грн.

Крім того, 07.10.2011 року відповідачем було прийнято рішення № 2362 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 167,05 грн., яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 16,71 грн. та нараховано пеню у розмірі 0,33 грн.

Позивач, вважаючи що рішення про застосування штрафних санкцій № 2362 від 07.10.2011 та вимога про сплату боргу № Ю-1541 від 05.10.2011 винесені відповідачем незаконно, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування оскаржуваної вимоги № Ю-1541 від 05.10.2011, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було законних підстав для її винесення.

В свою чергу, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку із чим вказане вище рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким у задоволенні позову відмовив повністю, при цьому виходив з того, що відповідач правомірно надіслав позивачу вимогу № Ю-1541 від 05.10.2011, з урахуванням часткового погашення суми боргу.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно зі статтею 15 названого Закону платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Відповідно до положень частини 6 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 днів із дня закінчення цього періоду.

В силу вимог статті 17 цього Закону, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У зв'язку із прийняттям Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року N 2464-VI, який набрав чинності з 01.01.2011 року, частини з 1 по 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було виключено.

Водночас, згідно з абзацом 5 пункту 7 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону № 2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що оскаржувана позивачем вимога про сплату боргу стосується страхових внесків, які підлягали сплаті до 1 січня 2011 року, тобто в період дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому стягнення заборгованості по цих страхових внесках здійснюється у відповідності до статті 106 цього Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Порядок стягнення заборгованості зі страхувальників на час формування відповідачем оскаржуваної вимоги було визначено Розділом 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, відповідно до пункту «б» пункту 8.2 якого органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки у випадку, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

У цьому випадку вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

Згідно з пунктом 8.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, при формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1-ша частина - літери "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2-га частина - порядковий номер, 3-тя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Відповідно до частини третьої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Аналогічне правило закріплено пунктами 8.4 та 8.5 Інструкції № 21-1./

Відповідно до пункту 8.7 вказаної Інструкції, узгоджена вимога надсилається страхувальнику органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів. Страхувальник зобов'язаний сплатити узгоджену суму боргу протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги.

З аналізу наведених норм, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що територіальні органи Пенсійного фонду наділені правом надсилати страхувальникам вимоги про сплату боргу. При цьому, якщо заборгованість виникла по страхових внесках, які підлягали сплаті до 01.01.2011 року, то вимоги про сплату боргу формуються та надсилаються в порядку, який діяв до 01.01.2011 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у позивача станом на кінець звітного базового періоду була наявна недоїмка по страхових внесках і у зв'язку з частковим погашенням сума недоїмки позивача зменшилась до суми 5 981,89 грн.

Оскільки відповідно до пункту 8.2 Інструкції, вимога про сплату недоїмки формується на всю суму боргу на кінець звітного базового періоду та виставляється кожного місяця, обґрунтованим є висновок суду апляційної інстанції, що відповідач правомірно надіслав позивачу вимогу № Ю-1541 від 05.10.2011 року, з урахуванням часткового погашення суми боргу.

Отже, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Водночас, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота" відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: