Справа № 813/4825/13-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 876/10328/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2013 року в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Львові про зобов'язання до вчинення дій,

встановив:

У лютому 2010 року позивач УПФУ в Залізничному районі м. Львова звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ВВД ФСНВ України в м. Львові, в якому просив зобов'язати відповідача прийняти до відшкодування витрати на виплату і доставку адресної допомоги 100598,59 грн. та витрати на виплату і доставку підвищення до пенсії 5445,52 грн. на загальну суму 106044,11 грн..

Відповідач ВВД ФСНВ України в м. Львові позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З цією постановою суду не погодився позивач УПФУ в Залізничному районі м. Львова та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, не відповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржена постанова суду підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що з урахуванням п.5 ч.3 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про виконання не вчиненої дії. А тому предметом позовних вимог було спонукання відповідача ВВД ФСНВ України в м. Львові до вчинення дій, а саме прийняття до відшкодування понесених позивачем УПФУ в Залізничному районі м. Львова витрат по виплаті пенсій. Зазначає апелянт, що помилковим є висновок суду, що відшкодування витрат на виплату пенсії передбачене Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою і доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розраховано на відсутність спірних відносин між сторонами. Вважає апелянт, що судом першої інстанції не з'ясовані правові відносини сторін та не враховано, що неможливо стягнути на централізованому рівні суми не включені в щомісячні акти звірки, які складаються на територіальному рівні.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2013 року та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідач по справі подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що така апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що УПФУ в Залізничному районі м. Львова склало акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за квітень-листопад 2009 року, до якого було включено суми виплачених пенсій (основний розмір), суми виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, суми виплаченої державної адресної допомоги та суми витрат з виплати і доставки пенсій (а.с. 8, 24, 40, 56, 72, 88, 105, 121).

Однак, як видно із Таблиць розбіжностей до довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по ВВД ФСНВ України в м. Львові, відповідачем не враховані витрати щодо підвищення до пенсії в сумі 5445,52 грн. за квітень-листопад 2009 р. та витрати на виплату та доставку адресної допомоги в сумі 100598,59 грн. за жовтень-листопад 2009 р. (а.с. 9, 26, 41, 57, 73, 90, 106, 122).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно враховано, що статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних, від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: - пенсійне страхування; - страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; - медичне страхування; - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; - страхування на випадок безробіття; - інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду ( стаття 12 Основ).

Пунктом 4 ст. 25 Основ визначено, що за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У частині 4 ст. 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому, неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим хто має надавати застраховані особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до ст. 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачений статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до даної статті Фонд зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

З положень цієї статті видно, що законом не передбачено обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодувати Пенсійному фонду витрати, пов'язані з виплатою державної адресної допомоги.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

За змістом пункту 4 постанови КМУ від 26.03.2008 року № 265, виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави вважати, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги, не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів. Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили страту працездатності», Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого спільною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, не передбачено такого способу захисту прав позивача, як зобов'язання включити в Акт звірки і прийняти до відшкодування суму витрат за особовими справами потерпілих.

У випадку відсутності з боку відповідача згоди на включення в Акти звірки і прийняття до відшкодування понесених витрат, у судовому порядку можуть вирішуватися вимоги про стягнення відповідних сум.

У зв'язку із цим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необгрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання відповідача прийняти до відшкодування витрати на виплату і доставку адресної допомоги 100598,59 грн. та витрати на виплати та доставку підвищення до пенсії 5445,52 грн..

Таким чином, що судом першої інстанції об'єктивно і повно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому немає підстав для скасування оскарженої постанови суду.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2013 року в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Львові про зобов'язання до вчинення дій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк