Справа № 826/12651/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Бодюку В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання дій неправомірними та визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі ДПІ або відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ № 1234 від 20.05.2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки;

- визнати неправомірними дії відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_5 на підставі наказу № 1234 від 20.05.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови ОСОБА_5 посилається на те, що контролюючий орган не набув право на проведення перевірки, оскільки, в порушення норм Податкового кодексу України, платнику податків не було вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки позовній вимозі щодо протиправності дій відповідача по проведенню перевірки.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 26.05.2014 року по 30.05.2014 року ДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків ОСОБА_5 з питань дотримання платником податків вимог податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено Акт № 2601/26-58-17-01-17- від 05.06.2014 року.

Перевірка проведена на підставі постанови від 06.05.2014 року старшого слідчого першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у м. Києві лейтенанта податкової міліції Котюха І.М., по розгляду матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 04.11.2013 року та наказу ДПІ № 1234 від 20.05.2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Позивач, вважаючи наказ № 1234 від 20.05.2014 року протиправним, а дії щодо проведення перевірки неправомірними, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, тобто моментом проведення відповідачем перевірки на його підставі. Отже, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, оскаржуваний наказ не є таким, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов'язків.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2. статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно із пунктом 78.4. статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України обставиною для проведення документальної позапланової перевірки, зокрема, є отримання податковим органом постанови суду (ухвали суду) про призначення перевірки або постанову органу дізнання, слідчого, прокурора, винесено ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

Як вбачається з матеріалів, оскаржуваний наказ відповідача прийнятий на підставі постанови СУ ФР Головного управління Міндоходів у м. Києві про призначення позапланової документальної перевірки від 06.05.2014 року по кримінальному провадженню №0000273 від 04.11.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 статті 209, частини 3 статті 212 КК України, яке здійснює СУ ФР Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Зі змісту вказаної постанови вбачається доручення слідчого: призначити позапланову невиїзну документальну перевірку ФОП «ОСОБА_5.» (код НОМЕР_1) за період з 01.01.2011 року по 24.10.2013 року щодо правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на доходи фізичних осіб.

Проте, в наказі ДПІ № 1234 від 20.05.2014 року на проведення перевірки не міститься:

- посилань на проведення перевірки ОСОБА_5 саме як фізичної особи-підприємця, що вимагалось постановою слідчого;

- не вказаний період, за який має проводитись перевірка, хоча такий період визначено в постанові слідчого;

- не зазначено, що перевірка має проводитись з питань правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на доходи фізичних осіб, а не з інших питань дотримання вимог податкового законодавства.

Таким чином, поведена перевірка позивача була не як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця, а як фізичної особи та за період, який не був зазначений у постанові слідчого.

Крім того, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 79.2. статті 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ ДПІ № 1234 від 20.05.2014 року та повідомлення від 20.05.2014 року №136/Н/26-58-17-01-11 про початок проведення перевірки надіслані податковим органом 22.05.2014 року, але не були отримані позивачем, що не відповідає приписам пункту 78.4 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України. Конверт повернувся до ДПІ лише 24.06.2014 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.10). Крім того, в зазначених документах термін початку перевірки та термін надання документів встановлено з 26.05.2014 року, що позбавляє позивача прав бути повідомленим про проведення перевірки та завчасно надати витребувані документи.

Отже, відповідачем був порушений порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, оскільки матеріали справи не містять документів про належне повідомлення позивача про проведення перевірки, а наказ керівника податкового органу не містить посилання на підставу, визначену податковим органом для перевірки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при складанні наказу не дотримався вимог Податкового кодексу України, а відтак, відсутні визначені законом підстави для проведення спірної перевірки.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Вищого адміністративного суду України, висловленої, зокрема, в ухвалах від 20.11.2014 року К/9991/19936/12 та від 15 січня 2015 року №К/9991/39224/12.

Крім того, у листах ВАСУ № 1145/11/13-10 від 27.07.2010 року, № 1844/11/13-10 від 24.12.2010 року та листі Державної фіскальної служби України «Про узагальнення судової практики ВАСУ та ВСУ з питань оскарження наказів на проведення перевірок та актів перевірок» №4352/7/99-99-10-02-02-17 від 12.09.2014 року висловлена правова позиція відносно того, що видання керівником податкового органу наказу про проведення перевірки безпосередньо призводить до виникнення певних обов'язків у платника податків, щодо якого прийнято таке рішення. Тому зазначений наказ є таким, що має правове значення, а отже, є актом у розумінні пункту 1 частини першої статті 17 КАС України та, відповідно, правомірність останнього може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також, зазначено, що прийняття наказу про проведення перевірки в порушення визначеної Кодексом процедури проведення та/або призначення перевірок (без належних підстав, а також проведення таких перевірок без дотримання обов'язкових для цього умов), на думку ВАСУ, є підставою для його скасування (крім наказів про призначення виїзних документальних та фактичних перевірок платників податків за умови допуску посадових осіб до проведення перевірки).

Отже, безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а тому позивач не має права оскаржувати його у судовому порядку.

Крім того, в порушення норм Кодексу адміністративного судочинства України судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки позовній вимозі щодо протиправності дій відповідача по проведенню перевірки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Керуючись статтями 41, 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 1234 від 20.05.2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_5 на підставі наказу № 1234 від 20.05.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 109 грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.