Справа № 806/5540/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Житомир справа № 806/5540/14

час прийняття: 11 год. 25 хв. категорія 9.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участю секретаря Карплюк А. І.,

за участю представника позивача Завадського О. Ф.,

за участю представників відповідача Мельник О. І., Микитенко Н. М.,

Кудрявцева С. В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Романівського дитячого будинку - інтернату Житомирської обласної ради до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування пунктів 2,3,4,5,10,13 письмових вимог викладених у листах від 14.10.2014 р. №06-04-17/7208 і №06-04-17/7207,

встановив:

Романівський дитячий будинок - інтернат Житомирської обласної ради звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3, 4, 5, 10, 13 письмових вимог Державної фінансової інспекції в Житомирській області, викладених в листі від 14.10.2014 за № 06-04-17/7208 та відповідні вимоги викладені в листі від 14.10.2014 за № 06-04-17/7207.

В обгрунтування позову зазначає, що акт ревізії в окремих питаннях містить безпідставні, неправомірні та суперечливі висновки і твердження, які не відповідають дійсності і не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому вимоги, висунуті в листах від 14.10.2014 за № 06-04-17/7208 та № 06-04-17/7207 є безпідставними.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що у період із 27.06.2014 по 01.09.2014 ( з перервою з 29.07.2014 по 19.08.2014) Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області було було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Романівського дитячого будинку інтернату Житомирської обласної ради за період з 01.10.2010 по 01.07.2014, результати якої відображені в Акті № 06-04-09/44 від 08.09.2014 (далі - Акт).

Позивачем на акт ревізії були подані до Державної фінансової інспекції в Житомирській області заперечення, однак вони не були взяті до уваги контролюючим органом, про що свідчать висновки на заперечення до акту ревізії фінансово-господарської діяльності Романівського дитячого будинку - інтернату Житомирської обласної ради за період з 01.10.2010 по 01.07.2014 року, від 08 .09.2014 року № 06-04-09/44, затверджені в.о. начальника Державної фінансової інспекції в Житомирській області 10.10.2014 року.

14 жовтня 2014 року Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області направлено директору Романівського дитячого будинку - інтернат Житомирської обласної ради Ніколайчуку В. Л. лист № 06-04-17/7208 про усунення виявлених у Романівського дитячого будинку - інтернат Житомирської обласної ради порушень законодавства з фінансових питань (а.с. 90).

У вказаному листі відповідач, з метою усунення виявлених порушень та попередження їх виникнення в подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" вимагав:

- у п. 2 - відобразити в обліку заборгованість перед обласним бюджетом та перерахувати кошти в сумі 5624,34 грн, які надійшли на рахунок інтернату у вигляді відшкодування виявлених попередньою ревізією порушень;

- у п. 3. - відобразити в обліку дебіторську заборгованість за контрагентами ПП "Торгімпекс" в сумі 4796,00 грн. Стягнути з ПП "Торгімпекс" зайво перераховані бюджетні кошти шляхом їх повернення на рахунок Інтернату або виконанням відповідного обсягу робіт;

- у п. 4 - стягнути з працівника Інтернату зайво отримані суми коштів. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 11355,63 грн у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 КЗпП; провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів та забезпечити повернення зайво сплачених коштів в сумі 4122,09 грн;

- у п. 5 - стягнути з працівника Інтернату зайво отримані суми коштів. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 4390,25грн у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 КЗпП; провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів та забезпечити повернення зайво сплачених коштів в сумі 1593,66 грн;

- у п. 10 - стягнути з особи, винної у зайвому списанні бензину на суму 750,47 грн шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130, 133, т136 КЗпП;

- у п. 13 - прийняти до відома факт застосування фінансової санкції у вигляді зменшення бюджетних асигнувань.

Інформацію про вжиті заходи та виконання цих вимог зобов'язано відповідача надіслати в термін до 10.11.2014 на адресу інспекції разом із завіреними копіями первинних, розпорядчих та інших документів.

Перевіряючи правомірність винесення спірних пунктів вимог, судом враховуються наступні обставини справи та норми законодавства, які регулюють дані правовідносини.

Так, у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України), згідно із пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (надалі - Положення), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держфінінспекції України є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, а також внесення пропозицій щодо її формування (п. 3 наведеного Положення).

В силу приписів частини 1 статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року № 2939-XIІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2939-XIІ), головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення визначено, що Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; проводить аналіз стану додержання фінансової дисципліни та про його результати повідомляє органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування; готує і подає до відповідних державних органів пропозиції щодо усунення та запобігання причинам і умовам, які призвели до допущення недоліків і порушень; здійснює контроль за виконанням вимог і пропозицій, поданих Держфінінспекцією України та її територіальними органами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування за результатами державного фінансового контролю, та інформує про це Кабінет Міністрів України і Мінфін України; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає стягнення, санкції до осіб, винних у порушенні законодавства; передає правоохоронним органам матеріали ревізій у разі встановлення порушень законодавства, що передбачають кримінальну відповідальність або містять ознаки корупційних діянь; інформує правоохоронні органи про факти інших виявлених порушень законодавства.

Згідно із п. 7, 10 ст. 10 Закону № 2939-XIІ, яка кореспондується із пунктом 6 Положення, органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Також підпунктом 21 пункту 6 Положення передбачено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2939-XIІ, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Із аналізу наведених норм випливає висновок, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Щодо пункту 2 вимоги, відповідно до якої Державна фінансова інспекція в Житомирській області вимагає Романівський дитячий будинок - інтернат Житомирської обласної ради, відобразити в обліку заборгованість перед обласним бюджетом та перерахувати кошти в сумі 5624,34 грн, які надійшли на рахунок інтернату у вигляді відшкодування виявлених попередньою ревізією порушень суд зазначає наступне.

Як вбачається з Акту ревізії від 08.09.2014 року, перевіряючими встановлено, що до обласного бюджету в 2010 році не перераховано кошти у відшкодування виявлених попередньою ревізією порушень за 2008-2009 роки на загальну суму 5624,34 грн (зокрема шляхом утримання із заробітної плати працівників інтернату) переплата за минулі роки (т. 1 а.с. 15).

В судовому засіданні представник позивача не заперечував, що попередньою ревізією були виявлені вказані вище порушення на загальну суму 5624,34 грн та пояснив, що кошти в розмірі 5624,34 були утримані із заробітної плати згідно заяв працівників Інтернату у 2010 році шляхом недоплат, тобто фактично відбулось зарахування їх на реєстраційний рахунок Інтернату.

Однак, представники відповідача зазначили, що утримані кошти залишились на реєстраційному рахунку позивача, який відкритий в органі Держказначейства, що є порушенням вимог чинного законодавства, зокрема п. 3.2 "Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ", затвердженої наказом Державного казначейства України від 26.11.2003 № 242, (в редакції, станом на 2010 рік) відповідно до якої суми коштів, які надходять на відновлення касових видатків загального фонду, проведених у минулих бюджетних періодах, перераховуються до доходів відповідного бюджету. Однак, ревізією встановлено, що посадовими особами Інтернату відшкодовані за минулі бюджетні періоди суми переплат в розмірі 5624,34 грн не перераховано до обласного бюджету, а були використані на здійснення поточних видатків інтернату.

З огляду на викладене, суд вважає, що п. 2 вимоги відповідає нормам законодавства, а тому позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки, як встановлено під час розгляду справи в судовому засіданні, відповідачем правомірно визначено вказане у п. 2 вимоги порушення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування пункту 3, 4, 5, 10, 13 позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до правових норм, що регулюють діяльність Державної фінансової інспекції, відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем пред'явлені вимоги, що викладені в п. 3, 4, 5, 10, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Вищого адміністративного суду України від 15 січня 2015 року у справі К/800/5778/14,а також Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року №21-40а14, 21-63а14, які згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України, у постанові Вищого адміністративного суду України від 15 січня 2015 року у справі К/800/5778/14.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню

Керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні позову Романівського дитячого будинку інтернату Житомирської обласної ради до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування пунктів 2,3,4,5,10,13 письмових вимог викладених у листах від 14.10.2014 р. №06-04-17/7208 і №06-04-17/7207, - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 24 березня 2015 р.