Справа № 814/3155/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3155/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представників:

позивача - Ткаченко Д.О.,

апелянта - Навратюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.11.2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Южстрой" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Южстрой» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.10.2014 р.

В обґрунтування позову зазначалося, що посилання податкового органу на сумнівність господарських операцій базується лише на припущеннях, а тому податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм права та підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.11.2014 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Южстрой" - задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 07.10.2014 року.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Так судом першої інстанції встановлено, що в вересні 2014 року на підставі наказу ДПІ №937 від 15.09.2014р. відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, податкового кредиту, правомірності формування доходів, податкових зобов'язань по взаємовідносинам з ПП «Євроальянсбуд» () за травень, червень та липень 2014 року, результати якої оформлено відповідним актом №3728/14-02-22-01/13870754 від 24.09.2014 р.

В ході перевірки відповідач дійшов висновку про порушення суб'єктом господарювання п.185.1 ст.185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в зв'язку з оформленням безтоварних господарських операцій з ПП «Євроальянсбуд», що слугувало підставою для невмотивованого формування податкового кредиту з податку на додану вартість, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість на суму 274889,20 грн. за травень-липень 2014 року.

Відповідно до висновків, викладених у Акті перевірки, ДПІ не визнає можливим включення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ, сформованих по взаєморозрахункам з ПП «Євроальянсбуд» у травні-липні 2014 року, обґрунтувавши це безтоварністю господарських операцій між вказаними суб'єктами господарювання.

Підставою для таких висновків є посилання відповідача на акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві №2065/26-59-22-08/38781754 від 05.09.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «Євроальянсбуд» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014р. по 31.07.2014р.».

На підставі зазначеного Акта перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2014 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 412333,80 грн., з яких: 274889,20 грн. - основного зобов'язання та 137444,60 грн. - штрафу.

Суд першої інстанції приймаючи рішення та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що надані позивачем первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагента, фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод послуг (товарів) для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне використання послуг (товару) в господарській діяльності.

Однак, колегія судів не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 07.99р. № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями) (далі - Закон) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2, ст. 3 цього ж Закону України, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у пальному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь іншої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Приписами п.198.1 ст.198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Тому, аналіз даних правових норм, якими регулюються правовідносини, що є предметом судового дослідження, вказує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Не можуть бути включені до складу валових витрат та податкового кредиту витрати на придбання товарів (робіт, послуг) не підтверджені дійсними розрахунковими, платіжними та іншими документами. Документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару, зокрема є податкова накладна.

Оскільки спірним у даній справі є саме підтвердження товарності та реальності господарських операцій, судова колегія вважає, що крім аналізу норм податкового законодавства, необхідно встановити дотримання вимог складання первинних документів,які обов'язкові за договором будівельного підряду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ЮЖСТРОЙ» та ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» було укладено договір підряду №03/07-2013 від 03.07.13, де ТОВ «ЮЖСТРОЙ» - Замовник, а ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» - Підрядник, м. Київ (код за , і.п.н. 99).

Саме правовідносини з цим контрагентом були предметом перевірки позивача, висновки якої стали підставою для винесення ППР , які є предметом оскарження у цій справі.

Згідно частини 1 ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду (абз.2 ч.1 ст.877 ЦК України).

Дослідивши умови договору, укладеного позивачем з ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» та вимоги діючого законодавства щодо ведення обліку первинних документів у с сфері господарської діяльності та з врахуванням особливостей ведення документації за договором підряду судова колегія вважає зазначити наступне.

Відповідно до п.1.1 Договору підрядник зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи на об'єкті, а саме будівництво першого кварталу першої черги забудівлі другого мікрорайону «Ліски-2» в м. Миколаєві.

Згідно з п.1.2 Договору визначено, що замовник зобов'язується надати Підряднику будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти завершений будівництвом об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт у порядку і у розмірах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.2.1 Договору сума цього Договору становить 7 493 897,32 грн., в т.ч. ПДВ 1 248 982,87 грн., а оплата за цим Договором здійснюється Замовником Підряднику платіжними дорученнями па поточний рахунок Підрядника у національній валюті України з урахуванням фактично виконаних обсягів робіт Підрядником на підставі актів виконаних робіт.

У відповідності до п.3.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати за виконані будівельно-монтажні роботи Замовником згідно з підписаними актами виконання підрядних робіт форми КБ-2 та довідками форми КБ-3 впродовж 60-ти календарних днів після їх підписання Замовником. Підрядник розраховує акти виконання підрядних робіт за формою КБ-2 та довідки форми КБ-3 з використанням програмного "комплексу «АВК-5» та додатково надає в електронному варіанті.

Відповідно до п.3.2 Договору розрахунки за цим Договором можуть здійснюватися на умовах авансування придбання матеріалів та виконання будівельно-монтажних робіт. Сума авансу, що надає Замовник Підряднику, може складати до 50 % від суми Договору.

Також, одночасно з актами КБ-2 Підрядник надає Замовнику рахунок-фактуру та податкову накладну на виконані будівельно-монтажні роботи на об'єкті. Податкові накладні надаються по першій із подій (або після здійснення оплати, або одночасно з підписаними Підрядником Актами виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в та довідками про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3), але не пізніше 2-го числа місяця, наступного за звітним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про реальність господарських операцій, при цьому в матеріалах справи відсутні взагалі документи, які б свідчили про те що на виконання саме цього договору підряду позивач надав Підряднику будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, прийняв завершений будівництвом об'єкт і повністю сплатив вартість виконаних робіт у порядку і у розмірах, передбачених цим Договором.

Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.846 ЦК, ст.318 ГК України в день укладення договору сторонни не узгодили та не підписали календарний графік виконання робіт та перелік об'єктів будівництва.

Згідно п.5.1 Договору підрядник щомісячно до 23 числа поточного місяця надає замовнику підписані зі свого боку Акти приймання виконаних робіт за формою КБ-2 в і довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3 у двох примірниках, при цьому доказом здійснення цих робіт є саме підписання цих документів.

Але, як вбачається з акту перевірки, на момент перевірки довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (типової форми №КБ-3) та акти приймання виконаних будівельних робіт (типової форми №КБ-2) за червень, липень2014 року були відсутні (а.с.34), а в матеріалах справи наявні лише надані позивачем форми № КБ-3 та КБ-2 в за травень місяць 2014р., при цьому складені з порушенням строків, визначених п.5.1 Договору .

Також під час перевірки, позивачем не було надано будь-яких дозвільних документів, для здійснення будівельно-монтажних робіт контрагентом ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» ().

Крім того ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 05.09.2014 року складено акт № 2065/26-59-22-08/38781754 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р.», з якого вбачається що зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що згідно інформації ІС «Податковий блок», яка була використана ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, станом на момент проведення зустрічної звірки, стан підприємства: 9 - «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням».

На дату складання акту зустрічної звірки місцезнаходження ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» (код за ) не встановлено, тому при проведені звірки була використана інформація БД «Податковий блок».

Крім того, в травні, червні, липні 2014 року ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» відповідно до податкових накладних, включених до реєстрів отриманих податкових накладних придбавало номенклатуру товарів - цукор, плівка, квіти, але не придбавало будівельно-монтажні роботи.

Крім цього, відповідно до звіту за травень 2014 року від 20.06.15 № про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, наданих до органів доходів і зборів середньооблікова кількість штатних працівника ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» складає 5 осіб. Зазначена кількість осіб не може виконувати будівельно-монтажні роботи в обсягах, які задекларовані ТОВ «ЮЖСТРОЙ».

Виходячи з цього, звіркою були виявленні порушення ПП "ЄВРОАЛЬЯНСБУД" п.187.1 статті 187, п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VI в змінами та доповненнями, у зв'язку з тим, що задекларовані податкові зобов'язання та податковий кредит за травень, червень та липень 2014 підтвердити неможливо.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей введення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Окрім того, слід зазначити, що наявність документального підтвердження господарських операцій по придбанню товарів (робіт, послуг), призначених для використання в господарській діяльності платника податків, є визначальною, однак не безумовною підставою для виникнення у підприємства права на формування витрат та податкового кредиту, оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють реально здійснені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань або власного капіталу платника та відповідають змісту, відображеному в укладених договорах. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарських операцій. Якщо ж фактичного здійснення господарських операцій не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

Також, необхідною умовою для відображення операцій у складі витрат та податкового кредиту є факт придбання товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з відповіді Інспекції ДАБК у Київській області від 24.11.2014 року (вих. №7/10-43/2411/02) наданої представником апелянта в судовому засіданні, в Єдиному реєстрі відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного характеру (дозволів на виконання будівельних робіт, сертифікатів) та реєстрації документів декларативного характеру (повідомлень про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт, декларацій про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт, декларацій про готовність об'єкту до експлуатації) ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД».

Також, згідно до відповіді Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києва від 02.12.2014 року (вих. №04-03/6824), ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» (код за ) не отримувало дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, устаткування підвищеної небезпеки.

З огляду на види робіт, зазначені в акті приймання виконаних робіт за травень 2014р. та відсутність у підрядника ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» документів дозвільного характеру , а саме дозволів на виконання будівельних робіт, сертифікатів) та реєстрації документів декларативного характеру (повідомлень про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт, декларацій про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт, декларацій про готовність об'єкту до експлуатації, які д давали б можливість перевірити реальність господарських операцій позивача з ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» , судова колегія дійшла до висновку про відсутність у підрядника можливості виконати будівельно-монтажні роботи на об'єкті замовника - ТОВ «Южстрой», згідно договору підряду.

Надані представником апелянта під час судового засідання документи, які належним чином не завірені, а саме ксерокопії ліцензії ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» та витягу з офіційного сайту «Держархбудінспекція України» також не підтверджують наявність у контрагента права на виконання будівельно-монтажних робіт, оскільки з наданих документів не можливо встановити номер цієї ліцензії, також відсутній додаток до ліцензії з переліком робіт, які дозволяється виконувати під час створення об'єктів архітектури, крім того виходячи з наданої копії витягу, з офіційного сайту «Держархбудінспекція України», зазначений контрагент отримав ліцензію терміном дії з 17.07.2013 року, яка дійсна до 26.07.2016 року, а у наданій копії ліцензії зазначений зовсім інший термін дії, а саме з 26.07.2013 року по 26.07.2016 року.

Враховуючи вищенаведене судова колегія вважає, що в межах договорів, укладених з контрагентом ПП «ЄВРОАЛЬЯНСБУД» надання будівельно-монтажних робіт на адресу ТОВ «Южстрой0» не відбувалось та фактичного здійснення господарських операцій позивачем не підтверджено.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.11.2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Южстрой" - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 23.03.2015 р.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик