Справа № 826/11554/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ К/800/44815/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2013 року

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року

у справі № 826/11554/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВ Імпекс"

до Київської регіональної митниці Міндоходів,

Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві,

третя особа- Державна казначейська служба України,

про скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛВ Імпекс" звернулось до суду з позовом до Київської регіональної митниці Міндоходів, Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, яким просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100270000/2013/400030/2 від 19 червня 2013року, № 100270000/2013/400031/2 від 19 червня 2013року; визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій № 100270000/2013/20599 від 19 червня 2013 року, №100270000/2013/20600 від 19 червня 2013 року; стягнути з Державного бюджету суми надмірно сплачених митних платежів у розмірі 89 945,41 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2013 року у справі № 826/11554/13-а позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення митниці про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/400030/2 від 19 червня 2013 року, картку відмови в прийнятті митної декларації Київської регіональної митниці № 100270000/2013/20599 від 19 червня 2013 року, рішення Київської регіональної митниці про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/400031/2 від 19 червня 2013 року, картку відмови в прийнятті митної декларації Київської регіональної митниці № 100270000/2013/20600 від 19 червня 2013 року; стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «ЛВ ІМПЕКС» суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 89 945,41 грн.; вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі № 826/11554/13-а постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "ЛВ Імпекс" суми надмірно сплачених митних платежів у розмірі 89 945,41 грн. В цій частині ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Київська міжрегіональна митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту на поставку товарів від 12 травня 2012 року № 1205-12, укладеного між ТОВ «Л В ІМПЕКС» та підприємством-резидентом Федеративної республіки Німеччина Sponeta GmbH. (Спонета ГмбХ.) (що також є виробником товару), специфікації № 3 від 01 квітня 2013 року та згідно з інвойсом від 03 червня 2013 року № 185192, позивачем, на умовах FСА Інкотермс 2010, місце поставки - Schlotheim, Germany (Шлотхайм, Німеччина), придбано товар - тенісні столи для приміщення, на загальну суму 11 040,00 EUR.

Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість товару) у загальному розмірі 11 040 EUR.

Позивачем задекларовано до сплати: ввізного мита - 12 369,39 грн., податку на додану вартість - 27 212,65 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант подав до митного оформлення наступні документи:

- міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) А № 245742 від 04 червня 2013 року;

- довідку транспортних витрат № 1 від 10 червня 2013 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) № 185192 від 03 червня 2013 року;

- специфікацію до зовнішньоекономічного контракту № 3 від 01 квітня 2013 року;

- зовнішньоекономічний контракт № 1205-12 від 12 травня 2012 року;

- резервна позиція 915 від 26 липня 2001 року;

- сертифікат походження товару D 13737411 від 03 червня 2013 року;

- копію митної декларації країни відправлення МRN 13DЕ92Е0 від 03 червня 2013 року;

- декларацію митної вартості.

Товаросупровідні документи на товар містили необхідні відмітки про позитивні результати фітосанітарного та радіологічного контролю (№ 2730 від 04 червня 2013 року).

На вимогу митного органу, для підтвердження задекларованої митної вартості товару, позивачем додатково надані: експертний висновок Київської торгово-промислової палати № ЧЦ-137 від 10 червня 2013 року; відомості компанії Sponeta GmbH. (Спонета ГмбХ.) про собівартість продукції; прайс-лист компанії Sponeta GmbH. (Спонета ГмбХ.); лист з посиланнями на пропозиції інтернет-магазинів щодо продажу ідентичних товарів в країнах західної Європи та в Україні.

Зазначені документи прийняті митницею в порядку електронного декларування.

Митним органом скориговано митну вартість товару позивача із застосуванням резервного методу та визначено її на основі митної вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснене за МД від 05 червня 2013 року № 101060000/3/9268 про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/400030/2 від 19 червня 2013 року та картка відмови в прийнятті митної декларації № 100270000/2013/20599.

Також, на підставі зовнішньоекономічного контракту на поставку товарів від 23 травня 2012року № 2305-12, укладеного між ТОВ «ЛВ ІМПЕКС» та підприємством-резидентом Республіки Франція Cornilleau SAS. (Корнелю САС.) (що також є виробником товару), специфікації № 2 від 29 березня 2013 року та згідно з інвойсом від 29 березня 2013 року № РRО2903, позивачем, на умовах FСА Інкотермс 2010, місце поставки - Breteuil, France (Бретюл, Франція), придбано товар - тенісні столи для приміщення, на загальну суму 12 150,68 EUR.

Товар подано до митного оформлення за ВМД № 100270000/2013/224022 від 10 червня 2013року та задекларовано митну вартість за першим методом (за ціною договору) у загальному розмірі 12 150,68 EUR.

Позивачем задекларовано до сплати: ввізного мита - 14 475,66 грн.; податку на додану вартість (надалі ПДВ) - 31 846,46 грн. Всього - 46 322,12 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору декларант подав до митного оформлення:

- міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) А № 245738 від 04 червня 2013 року;

- довідку транспортних витрат № 1 від 10 червня 2013 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) № РRО2903 від 29 березня 2013 року;

- специфікацію до зовнішньоекономічного контракту № 2 від 29 березня 2013 року;

- зовнішньоекономічний контракт № 2305-12 від 23 травня 2012 року;

- резервна позиція 915 від 26 липня 2001 року;

- сертифікат походження товару PL/МF/АG 0256841 від 06 червня 2013 року;

- лист відправника № ехр_LVImp/100613 від 10 червня 2013 року;

- інформаційний код результатів митного огляду (переогляду) товарів, ТЗ, ручної поклажі, багажу № 1/1-0-0-1/1.3/00/5/3/1.5 від 10 червня 2013 року;

- копію митної декларації країни відправлення МRN 13РL401050Е0058025 від 06 червня 2013 року.

Товаросупровідні документи на товар містили необхідні відмітки про позитивні результати фітосанітарного та радіологічного контролю (№ 2730 від 06 червня 2013 року).

За результатами проведеної процедури консультацій шляхом обміну електронними повідомленнями, на вимогу митного органу, позивачем на підтвердження задекларованої митної вартості товару додатково надані: прайс-лист компанії Cornilleau SAS. (Корнелю САС.); лист з посиланнями на пропозиції інтернет-магазинів щодо продажу ідентичних товарів в країнах західної Європи; лист компанії Cornilleau SAS. (Корнелю САС.) про собівартість товару.

Зазначені документи прийняті митницею в порядку електронного декларування.

Митним органом скориговано митну вартість товару позивача із застосуванням резервного методу та визначено її на основі митної вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснене за МД від 05 червня 2013 року № 101060000/3/9268, про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/400031/2 від 19 червня 2013 року та картка відмови в прийнятті митної декларації № 100270000/2013/20600.

Митницею вказано, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості та містять розбіжності, а саме: у розрізі виконання умов контракту, щодо складових митної вартості товару, специфікації № 2 від 29 березня 2013 року та № 3 від 01 квітня 2013 року не містить підпису та печатки однієї зі сторін контракту та невиконання одного із пунктів специфікації.

Зазначено, що проведено консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в митному органі.

Наявна у митниці Інформація щодо митної вартості Імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснене за МД від 05 червня 2013 року №101060000/3/9268.

Внаслідок прийняття митним органом оспорюваних рішень про коригування митної вартості, загальна сума надмірно сплачених позивачем митних платежів складає 89 945,41 грн.

Нараховані митницею митні платежі в загальному розмірі 175 849,57 грн. (117 466,78 грн. + 58 382,79 грн.) сплачені позивачем згідно платіжного доручення № 638 від 14 червня 2013 р. (сума платежу - 183 000,00 грн.).

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За нормою частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Судами встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, щодо дотримання позивачем вимог статті 53 Кодексу та надання відповідачу для митного оформлення імпортованого товару відповідних документів, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів.

З матеріалів справи вбачається, що витребовуючи у позивача додаткові документи, митний орган у запиті не конкретизував - яку саме конкретно платіжну/бухгалтерську документацію слід надати та на підтвердження яких саме обставин необхідно надати цю документацію, що у свою чергу, обмежувало позивача у можливості виконання цих вимог митниці та створювало штучні передумови для необґрунтованого виникнення обставин (ненадання додаткових документів), які зумовлювали прийняття спірного рішення.

Також, позивачем, на підтвердження митної вартості товарів додатково надані:

- до ВМД № 100270000/2013/224020 від 10 червня 2013 року - експертний висновок Київської торгово-промислової палати № ЧЦ-137 від 10 червня 2013 року; відомості компанії Sponeta GmbH. (Спонета ГмбХ.) про собівартість продукції; прайс-лист компанії Sponeta GmbH. (Спонета ГмбХ.); лист з посиланнями на пропозиції інтернет-магазинів щодо продажу ідентичних товарів в країнах західної Європи та в Україні;

- до ВМД № 100270000/2013/224022 від 10 червня 2013 року - прайс-лист компанії Cornilleau SAS. (Корнелю САС.); лист з посиланнями на пропозиції інтернет-магазинів щодо продажу ідентичних товарів в країнах західної Європи; лист компанії Cornilleau SAS. (Корнелю САС.) про собівартість товару.

Зі змісту рішень про коригування митної вартості товару вбачається, що основний метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються не був застосований, оскільки використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально. Другий та третій методи неможливо застосувати у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а четвертий і п'ятий не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах неповних відомостей, розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документах або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Доводи щодо відсутності в специфікаціях підпису та печатки однієї зі сторін контракту, судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відхилено оскільки, такий висновок митного органу не відповідає дійсності, надіслані відповідачу скановані версії специфікацій, містили підписи усіх сторін контракту та були скріплені їх печатками.

Також слід зазначити, що доводи відносно невідповідності номеру зовнішньоекономічного контракту в інвойсі № РRО2903 від 29 березня 2013 року, а саме: помилкове зазначення № 2305-11 замість правильного № 2305-12 також не є підставою для невизнання задекларованої митної вартості, оскільки позивачем разом з ВМД № 100270000/2013/224022 митниці надано лист відправника Cornilleau SAS. (Корнелю САС.) № ехр_LVImp/100613 від 10 червня 2013 року, в якому відправник просив Державну митну службу України читати цей реквізит саме як № 2305-12, що відповідає номеру зовнішньоекономічного контракту.

Позивач на підтвердження правомірності методу ціни контракту надавав митниці відомості про ціну продажу ідентичного і аналогічного товару в торговельних мережах окремих країн Західної Європи, з посиланням на відповідні веб-ресурси, а зазначена інформація не взята митницею до уваги при прийнятті оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні виходячи із застосованої відповідачем за МД від 05 червня 2013 року №101060000/3/9268 не надано.

Коригування митної вартості товару відповідачем за другорядним методом проведене з порушенням вимог частини 9 статті 58 Митного кодексу України, не на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Згідно частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Таким чином, зроблених відповідачем у гр. 33 оскаржуваних митних декларацій записи не свідчать про дійсну наявність розбіжностей.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі №826/11554/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді