Справа № 824/203/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/203/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1 , його представника Франковської Л.М., представника Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації Тимчук Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 17 грудня 2014 року про визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і положення Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, та вказує, що факт його участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження з 27 квітня 1988 року по 18 серпня 1988 року підтверджується записами у військовому квитку, відомостями у архівній довідці управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №24/7299 від 05 березня 1993 року. Вважає неправомірним рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України про безпідставність видачі йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Просив суд позов задовольнити.

Крім цього, позивач, допитаний судом за його згодою в якості свідка, пояснив, що він з квітня по серпень 1988 року, перебуваючи у складі військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася в с.Димарка працював водієм на вантажній машині, їздив в зону відчуження, зокрема в м.Чорнобиль та в с.Варовичі. Виконував різного роду перевезення, а також й інші роботи. Кожного дня проходив вимірювання рівня радіації дозиметром та відвідував пункт санітарної обробки населення.

Відповідач в судове засідання не з`явився втретє, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань або заяв не подавав.

Разом з цим до суду 16 березня 2015 року надійшов лист з Департаменту соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України від 05 березня 2015 року №191/20/112-15, в якому вказано про причини та підстави прийняття Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України рішення про безпідставність видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3.

В ході розгляду справи до участі в ній в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача судом було залучено Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації. Проти задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації не заперечував.

Крім цього, представник третьої особи пояснив, зокрема, що позивачу було правомірно видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 на підставі архівної довідки управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №24/7299 від 05 березня 1993 року.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 серпня 1993 року ОСОБА_1 . Чернівецькою обласною державною адміністрацією видано посвідчення учасника ліквідації насідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, серія НОМЕР_2 .

У зв`язку зі зверненням управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області з приводу підтвердження правомірності вставлення статусу учасника ліквідації насідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 ОСОБА_1 , Департаментом соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації було направлено до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України пакет документів для розгляду.

На підставі представлених документів Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України прийнято рішення, оформлене протоколом №81 від 17 грудня 2014 року, про визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

До встановлених обставин суд застосовує наступні положення закону та робить відповідні висновки.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17 травня 2006 року №187 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 2006 року за №626/12500, визначено, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія) - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України (далі - Мінпраці України) для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії.

Підпунктом 3.2 пункту 3, підпунктом 4.2 пункту 4, підпунктами 5.1, 5.3 та 5.4 пункту 5 вказаного Положення передбачено, що одним із завдань Комісії є перевірка правильності видачі посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Комісія зобов`язана при визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися критеріями, визначеними Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року N 51 (із змінами). Рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно. Рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою та секретарем Комісії. Комісія розглядає спірні питання громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення Комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі Закон №796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-XII визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 14 Закону №796-ХІІ визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.

Відповідно до положень частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, до 3-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали, зокрема, у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Згідно частини першої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року N 51 (далі Порядок №51).

Відповідно до пункту 2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Пунктом 10 Порядку №51 передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видача посвідчень провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

З обставин справи вбачається, що до висновків про безпідставність видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 відповідач дійшов з огляду на те, що не було підтверджено факту виконання робіт ОСОБА_1 у зоні відчуження в 1988-1989 роках протягом 30 календарних днів. При цьому до уваги було взято архівну довідку галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19 серпня 2013 року №80407, якою не підтверджено необхідну для встановлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 3 кількість днів виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС в складі військової частини НОМЕР_1 в зоні відчуження у період з 27 квітня 1988 року по 18 серпня 1988 року.

Проте з таким рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України погодитись не можна, оскільки таке прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Так, згідно записів у військовому квитку серії НОМЕР_3 , виданого 20 вересня 1965 року ОСОБА_1 , останній в період з 27 квітня 1988 року по 18 серпня 1988 року приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС та отримав дозу опромінення 2,220 БЕР.

Відповідно до довідки управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №7299 від 05 березня 1993 року ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_1 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС в зоні відчуження з 27 квітня 1988 року по 18 серпня 1988 року (114 днів, з яких з 30 квітня 1988 року один день, з 03 травня 1988 року по 06 травня 1988 року чотири дні, з 10 травня 1988 року по 15 травня 12988 року шість днів, з 18 травня 1988 року по 21 травня 1988 року чотири днів, з 25 травня 1988 року по 27 травня 1988 року три дні, з 30 травня 1988 року по 02 червня 1988 року чотири дні, з 04 червня 1988 року по 06 червня 1988 року три дні, з 08 червня 1988 року по 11 червня 1988 року чотири дні, з 14 червня 1988 року по 18 червня 1988 року п`ять днів, з 23 червня 1988 року по 27 червня 1988 року п`ять днів, з 29 червня 1988 року по 30 червня 1988 року два дні, з 04 липня 1988 року по 07 липня 1988 року чотири дні, з 09 липня 1988 року по 13 липня 1988 року п`ять днів в м.Чорнобиль).

Зазначені документи згідно пункту 10 Порядку №51 є підставами для видачі посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

До того ж, як пояснив допитаний судом в якості свідка ОСОБА_1 , він з квітня по серпень 1988 року у зоні відчуження виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: працював водієм на вантажній машині та здійснював різного роду перевезення в зону відчуження (м.Чорнобиль, с.Варовичі).

Крім цього, представник Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації в судовому засіданні надав пояснення про те, що згідно, відомостей, які містяться в архівній довідці галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19 серпня 2013 року №80407, позивач виконував роботи безпосередньо у зоні відчуження (с.Варовичі) терміном 34 дні.

Вказаний термін перебування та виконання робіт у зоні відчуження (с.Варовичі) є достатнім для присвоєння ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання Постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Чорнобиль та село Варовичі відносяться до зони відчуження.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахункових відомостей, які видані ПАТ «Кіцманське автотранспортне підприємство 17739» позивач за квітень-вересень 1988 року отримував підвищену заробітну плату за час участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено те, що він у період з 27 квітня 1988 року по 18 серпня 1988 року виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження більше 30 календарних днів, що фактично і ставилось під сумнів відповідачем, що відповідно до положень статті 10, пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ є підставами для визначення особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 3.

Таким чином, Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України дійшла помилкового висновку про визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 3, а тому оскаржуване позивачем рішення підлягає скасуванню.

Крім цього, рішення відповідача від 17 грудня 2014 року, оформлене протоколом №81, всупереч вимогам підпункту 5.3 пункту 5 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підписане лише секретарем Комісії.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач - суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного рішення.

З огляду на приписи вищезазначених норм та встановлені обставини, а також враховуючи принцип верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 8 Кодексу адміністративного судочинства України), суд приходить до висновку про те, що рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 17 грудня 2014 року, оформлене протоколом №81, про визнання безпідставною видачу ОСОБА_2 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 3 підлягає скасуванню.

Беручи до уваги положення пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне поряд із скасуванням оскаржуваного позивачем рішення відповідача також визнати його протиправним.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Оскільки даний позов підлягає задоволенню, а згідно квитанції від 17 лютого 2015 року №510 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 73 грн 08 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 17 грудня 2014 року, оформлене протоколом №81, про визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений ним згідно квитанції від 17 лютого 2015 року №510 судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 27 березня 2015 року.