Справа № 813/6268/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 р. Справа № 876/11558/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.
суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,
за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

встановив:

11.09.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області ( далі ГУДМСУ у Львівській області) про визнання протиправними дій.
Позивач свої вимоги мотивує тим, що 27.08.2014 року він звернувся до Франківського районного відділу у м. Львові ГУДМСУ у Львівській області з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, подавши всі необхідні для цього документи та сплативши державне мито в сумі 170,00 грн.
Проте, позивачу в одержанні такого документу було відмовлено, із посиланням на необхідність проведення відповідних додаткових оплат, а саме: за оформлення та видачу паспорта - 87,15 грн. та за вартість бланку паспорта 120,00 грн. з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1098, якою передбачено обов`язкову оплату зазначених платних послуг.
Такі дії ОСОБА_1 вважає протиправними, посилаючись на Закон України Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України № 3857-XII від 21.01.1994 року, Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року та зазначає, що ними не передбачено обов`язку особи сплачувати будь-які платежі, крім державного мита. Вважає, що відмова відповідача у прийнятті документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон за наданим позивачем пакетом документів та вимога про сплату вартості додаткових платних послуг, є неправомірними та такими, що порушує права, свободи та законні інтереси позивача.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови 27.08.2014 року ОСОБА_1 у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ОСОБА_1 документів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначені Законом України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України № 3857-XII від 21.01.1994 року (далі - Закон України № 3857).
Відповідно до ст. 7 Закону України № 3857 передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.
Такі правила затверджені Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення № 231 від 31.03.1995 року (далі-Постанова № 231).
Суд першої інстанції зазначив, що Постанова Кабінету Міністрів України Деякі питання надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг № 1098 від 26.10.2011 року та Постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання № 795 від 04.06.2007 року, на які посилався відповідач в обґрунтування законності своїх дій, правовідносини у сфері оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон не регулюють, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Разом із цим, сплата позивачем установленого Декретом Кабінету Міністрів України Про державне мито № 7-93 від 21 січня 1993 року державного мита за видачу громадянам України паспорта для виїзду за кордон або обміну цього паспорта на території України у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (170,00 грн.) покриває вартість витрат, пов`язаних із учиненням міграційною службою дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому міграційна служба не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
Зокрема, апелянт посилається на те, що частиною другою статті 20 Закону України «Про адміністративні послуги» від 6 вересня 2012 р. № 5203-VІ передбачено, що до набрання чинності законом, що визначає перелік адміністративних послуг та розміри плати за їх надання (адміністративні збори), плата за надання адміністративних послуг (адміністративний збір) при зверненні за отриманням платних адміністративних послуг сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством.
Оскільки на сьогодні вказаний законопроект не прийнято, керуючись Конституцією України (статті 19, 113, 117), Законом України «Про Кабінет Міністрів України» (статті 1, 21, 49), Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» (статті 3, 17, 18), Указом Президента України від 6 квітня 2011 р. № 405 «Питання Державної міграційної служби України», розмір плати за надання адміністративної послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається відповідно до спеціальних актів Уряду, які встановлюють платність цієї послуги.
Так, пунктом 27 розділу І «Адміністративні послуги» Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого Постановою № 795 встановлено плату за надання підрозділами ДМС України послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. За змістом примітки до Переліку розмір плати за надання послуги наведено без урахування податку на додану вартість та вартості бланків.
При цьому, пунктом 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженим Постановою № 1098 визначено, що у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов`язаних з придбанням відповідної продукції, у тому числі вартості персоналізації.
Крім того, абзацом сьомим пункту 10 Постанови № 231 передбачено, що для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у разі тимчасового виїзду подається квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.
Керуючись вищенаведеними правовими нормами законодавства, апелянт наголошує на тому, що оскільки адміністративна послуга з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон передбачає видачу бланка, її замовник повинен сплачувати 377,15 грн., з яких 170 грн. державне мито, 87,15 грн. плата за надання адміністративної послуги, 120 грн. - оплата витрат, пов`язаних з придбанням бланкової продукції, у тому числі вартість персоналізації, тому дії відповідача щодо відмови позивачу у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у зв`язку із несплатою необхідних оплат є правомірними.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з наступних підстав.
Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи наступні обставини.
Позивач, ОСОБА_1 , 27.08.2014 року звернувся до Франківського районного відділу у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області з документами для виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, сплативши при цьому державне мито у розмірі 170,00 грн.
Відповідно до листа № 4613/3047 від 27.08.2014 року Франківського районного відділу у м. Львові ГУДМСУ у Львівській області позивачу надано письмове роз`яснення, що окрім державного мита, постановою Кабінету Міністрів України № 1098 від 26.10.2011 року передбачено оплату громадянами при оформленні паспорта для виїзду за кордон вартості платної послуги Оформлення та видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон (87,15 грн.) та оплату вартості бланка (120,00 грн.). Оскільки зазначені вище платежі, відповідно до Постанови, є обов`язковими при наданні цих послуг, тому для отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон необхідно провести відповідні оплати (а.с.6).
Листом від 01.09.2014 року позивач звернувся засобами електронного зв`язку безпосередньо до відповідача, де пояснив безпідставність відмови та вимагав негайно повідомити його про згоду на видачу відповідного паспорта (а.с.7, 12).
Однак, відповідно до листа № 4613/3163 від 04.09.2014 року позивачу надано аналогічну за змістом листа № 4613/3047 від 27.08.2014 року відповідь (а.с.8).
Позивач, не погоджуючись із діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначені Законом України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України №3857-XII від 21.01.1994 року (далі - Закон України № 3857).
Відповідно до ст. 7 Закону України № 3857 передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.
Такі правила затверджені Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення № 231 від 31.03.1995 року (далі - Правила).
При цьому, застосування інших нормативних актів до правовідносин, що регулюють процедуру видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон можливе лише у випадку, якщо Законом України № 3857 та Правилами це прямо передбачено.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що пунктами 10 та 11 Правил передбачено вичерпний перелік документів, який подається для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон, а саме: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати. Особи віком від 18 до 25 років, які підлягають призову на строкову військову службу, разом із заявою про оформлення паспорта подають довідку відповідного військового комісаріату щодо можливості виїзду з України, форма якої затверджується Міністерством оборони України.
Положеннями п. 6 ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21.01.1993 року визначено, що державне мито справляється за оформлення нового зразка паспорта громадянина України для поїздки за кордон.
Відповідно до п.п. б п. 6 ст. 3 цього ж Декрету ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170,00 грн.
Як пояснив присутній у судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача, ОСОБА_2 , звернувшись в серпні 2014 р. до Франківського районного відділу у м. Львові ГУДМСУ у Львівській області з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, надав відповідачу: заяву-анкету; паспорт громадянина України; оригінал та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; дві фотокартки 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанцію про сплату державного мита в розмірі 170,00 грн. Вказана обставина відповідачем не заперечувалась.
За таких обставин, позивачем було надано усі необхідні документи для оформлення паспорта, передбачені вищенаведеними правовими нормами, а тому вимога ГУДМСУ у Львівській області надати додаткові документи, подання яких не передбачено ні Законом України № 3857, ні Правилами, та, як наслідок, відмова у виготовленні паспорта громадянина України для виїзду закордон, є протиправними.
Попри це, апелянт наполягає на обов`язковості оплати додаткових послуг за видачу та оформлення паспорта, зокрема:
- Вартість послуг 87,15 грн. з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання № 795 від 04.06.2007 року;
- Вартість бланка 120 грн. з посиланням на п. 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання надання підрозділами МВС та ДМС платних послуг № 1098 від 26.10.2011 року.
Однак, колегія суддів вважає, що зазначені нормативно-правові акти не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки суперечать Закону України № 3857 та Правилам та не регулюють спірні правовідносини.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що п. 2 зазначеного Порядку визначено перелік платних послуг, а також те, що послуги надаються за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб із зазначенням їх прізвища, імені, по батькові (найменування), місця реєстрації/проживання (місцезнаходження) та виду послуги.
Із цього слідує, що платні послуги можуть бути надані виключно за заявою особи і виключно за наявності у неї бажання отримати таку послугу.
Також, пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання надання підрозділами МВС та ДМС платних послуг № 1098 від 26.10.2011 року не передбачено розміру вартості бланка паспорта.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Постанова Кабінету Міністрів України № 1098 від 26.10.2011 року та Постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання № 795 від 04.06.2007 року, на які посилався відповідач в обґрунтування законності своїх дій, правовідносини у сфері оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон не регулюють, а тому застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.
Додатково колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 1 Декрету КМУ «Про державне мито» платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.
Державне мито справляється, зокрема, за видачу громадянам України паспорта для виїзду за кордон або обміну цього паспорта на території України у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 2, 3 Декрету).
За таких обставин, сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов`язаних із учиненням міграційною службою дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому відповідач не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 3 грудня 2013 року у справі № 21-416а13 (за аналогічним адміністративним позовом).
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно протиправності вимог міграційної служби щодо надання та сплати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон документів і платежів, які не передбачені Законом України № 3857 та Правилами - спеціальними правовими актами, що врегульовують ці правовідносини, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та наявних, підтверджених матеріалами справи доказів.
Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -
ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 р. по справі № 813/6268/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Повний текст ухвали виготовлено 24.03.2015 р.