Справа № 815/5792/13-а
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5792/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Одеса

12:09

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання - Філімоненка А.О.;

представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 04.02.2014 року);

представника відповідача - Кожуховської Т.М. (довіреність від 02.02.2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області про скасування запису та зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області в якому просив суд скасувати запис, інформацію в АІС «Арешт» з формулюванням «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» на автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, та зобов'язати Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області виключити запис з АІС «Арешт» з формулюванням «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» на автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, знаходиться у власності ОСОБА_3.

Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області на підставі постанови від 27.7.2009 року старшого слідчого СВ ПМ ДПА у м. Києві Вурмана О.П. про визнання речовим доказом внесло в АІС «Арешт» інформації з формулюванням «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі».

Позивач вважає, що внесення відповідачем зазначеної інформації в АІС «Арешт» є безпідставним та порушує його права власника, гарантовані Конституцією України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.2-4).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (а.с.84-85).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 придбав на території України при дотриманні всіх вимог діючого на той момент законодавства України, при попередній перевірці можливих обмежень або прав третіх осіб з обов'язковим проведенням експертизи транспортного засобу.

Крім того, в свідоцтві про реєстрацію зазначеного транспортного засобу є особлива відмітка, що автотранспорт придбаний по біржовій угоді - 133893 від 16.05.2009 року та зареєстрований 19.05.2009 року, власник ОСОБА_3 (а.с.110).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що відповідно до відповіді Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Одеській області від 26.06.2013 року за № 7/к-169 представник позивача дізнався про існування постанови від 27.07.2009 року старшого слідчого СВ ПМ ДПА у Солом'янському районі м. Києва Фурман О.П. про визнання автотранспортного засобу речовим доказом по кримінальній справі № 50-3497 із іншими ідентифікаційними ознаками, ніж той, що належить на праві власності позивачу (а.с.7-8).

На підставі зазначеної постанови відповідач вніс в АІС «Арешт» інформацію з формулюванням «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі», чим фактично заборонив позивачу здійснювати відчуження належного йому на праві власності автотранспортного засобу TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до п.41 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, забороняється зняття з обліку транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова слідчого або державного виконавця про накладення арешту, а також транспортних засобів, що є речовими доказами у кримінальній справі і приєднані до неї постановою особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду.

Відповідно до КПК України визнати речовим доказом рухому річ неможливо без її огляду з відповідним фіксуванням та належною ідентифікацією у протоколі огляду, без її належної ідентифікації та визначення причетності до кримінального правопорушення (злочину), без повідомлення законного власника, без визначення обов'язку її зберігання, а також без приєднання її до матеріалів справи.

Тобто, на думку суду, в АІС «Арешт» вноситься запис про певну заборону щодо транспортного засобу за наявності двох умов: визнання транспортного засобу речовим доказом у кримінальній справі та його приєднання до кримінальної справи постановою особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що у постанові слідчого про визнання речовим доказом від 27.07.2009 року в межах кримінальної справи № 50-3497, зазначений автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS, 2000 (кузов НОМЕР_2, колір сірий, бензин, рік випуску - 2000) державний номер НОМЕР_3, який не є власністю позивача за всіма ознаками, які його ідентифікують, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, номер кузова НОМЕР_2, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, суд зазначає, що процесуальний порядок визнання речовим доказом рухомої речі, передбачає обов'язково наявність постанови слідчого про необхідність огляду та приєднання як доказу до матеріалів справи із чіткою вимогою про це у постанові, чого не було зроблено.

Таким чином, на думку суду, тотожність марки і номера кузова, але відмінність інших ідентифікуючих ознак автомобіля позивача і автомобіля, зазначеного у постанові слідчого від 27.07.2009 року, не дають підстав стверджувати, що вони вказують на один автомобіль.

Також, під час розгляду справи суд встановив, що зазначений автомобіль як речовий доказ по кримінальній справі № 50-3497 постановою особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, ухвалою суду до кримінальної справи не приєднувався.

Тобто, постанова слідчого про визнання речовим доказом від 27.07.2009 року не є підставою для внесення Управлінням Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області інформації з формулюванням «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі», тому що не містить вимоги про заборону відчуження та даних про огляд та приєднання до матеріалів справи в якості речового доказу, а також не ідентифікує належним чином рухому річ - автотранспортний засіб.

Отже, суд вважає, що внесення Управлінням Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області в АІС «Арешт» інформації з формулюванням «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» та фактична заборона відчуження (арешт) автотранспортного засобу із схожими характеристиками суперечить вимогам закону та призвело до порушення основних конституційних прав позивача.

Таким чином, автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що належить позивачу не є речовим доказом по кримінальній справі № 50-3497, не приєднаний до кримінальної справи за постановою особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, ухвалою суду, а тому не може бути арештованим та забороненим до зняття з обліку, реєстрації, відчуження.

Під час судового розгляду представник відповідача не надав доказів, які б спростовували зазначені вище факти.

Крім того, під час розгляду справи суд встановив, що відповідно до наданого представником відповідача листа Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фінансової служби у м. Києві від 19.02.2015 року № 449/07/26-58-09-01 кримінальне провадження по зазначеній справі закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.112).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України: «Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідно місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його службова або посадова особа».

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати внесений запис, інформацію в АІС «Арешт» з формулюванням «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» на автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, шляхом видалення з АІС «Арешт» запису «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» на автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

3. Зобов'язати Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області виключити запис з АІС «Арешт» з формулюванням «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» на автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, шляхом видалення з АІС «Арешт» запису «заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» на автотранспортний засіб TOYOTA LEXUS GS 430, 2001 року випуску, об'єм двигуна 4300, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

4. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4) суму сплаченого судового збору в розмірі 34 (тридцять чотири),41 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 26 березня 2015 року.

Суддя М.М. Кравченко