Справа № 826/15182/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Старової Н.Е.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенерго» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві за участю Прокуратури міста Києва про визнання недійсним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року адміністративний позов ТОВ «Техенерго» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про визнання недійсним та скасування наказу - задоволено.

Визнано недійсним та скасовано наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 20 серпня 2014 року № 50 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду на 03 березня 2015 року.

В судовому засіданні 03 березня 2015 року представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України заявила клопотання про оголошення перерви у зв'язку з необхідністю подання доказів на обґрунтування апеляційної скарги. Дане клопотання було задоволено колегією суддів, оголошено перерву до 24 березня 2015 року.

Однак, жодних документів у засідання 24 березня 2015 року ніким із сторін подано не було.

В судовому засіданні 24 березня 2015 року на підставі статті 60 КАС України за своєю ініціативою у справу вступила Прокуратура міста Києва.

Представники Прокуратури міста Києва та Державної архітектурно-будівельної інспекції України заявили клопотання про оголошення перерви у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів. Задля усунення затягування розгляду справи дане клопотання було відхилено колегією суддів як недоцільне, оскільки перерва у справі з тих же підстав вже оголошувалася та сторони мали можливість надати суду необхідні документи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 21 березня 2014 року відповідачем зареєстровано Декларацію позивача про початок виконання будівельних робіт № КВ 77 щодо будівництва житлового будинку з діловим і культурним центром та підземною автостоянкою по вул. Ракетній, 24, у Голосіївському районі м. Києва.

11 серпня 2014 року від Прокуратури міста Києва до відповідача надійшло подання №07/1/5-228вих.-14 про усунення порушень вимог законодавства про регулювання містобудівної діяльності, в якому вимагалось від Інспекції ДАБК у місті Києві розглянути подання, усунути порушення вимог законодавства про регулювання містобудівної діяльності, приведення будівельних робіт у відповідність до вимог чинного законодавства і притягнення винних осіб до передбаченої ч. 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» відповідальності, шляхом скасування реєстрації декларації №КВ 77 від 21 березня 2014 року. Підставою направлення подання Прокуратура міста Києва зазначила, що відповідно до листа ДП «Укрдержбудекспертиза» від 30 липня 2014 року № 1190 ТОВ «Техенерго» занижено категорію складності об'єкта, окрім того не отримано в Державній авіаційній службі України погодження місця розташування та висоти об'єкта на приаеродромних територіях.

20 серпня 2014 року Інспекцією ДАБК міста Києва прийнято наказ № 50 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт за № КВ 77 від 21 березня 2014 року по об'єкту «Будівництво житлового будинку з діловим і культурним центром та підземною автостоянкою по вул. Ракетній, 24 у Голосіївському районі м. Києва».

Позивач, вважаючи такі дії і рішення відповідача протиправними, а свої права порушеними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року № 150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції», територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві перебуває в стані припинення як юридична особа публічного права.

Згідно з пунктом 2 вказаної постанови, Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України», Державній архітектурно-будівельній інспекції забезпечити здійснення її територіальними органами, що ліквідуються, функцій та повноважень, покладених на ці органи, до утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції» від 10 жовтня 2014 року № 272, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (далі - Департамент) забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Держархбудінспекції, покладених на нього Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, затвердженого наказом №225 від 01 жовтня 2014 року, на території міста Києва з 10 жовтня 2014 року.

Відповідно до п. 6 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідаціє міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, у разі ліквідацією органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Така ж позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06 березня 2008 року та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2014 року у справі № 826/20474/13-а.

Таким чином, Департамент - територіальний орган утворений як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, з 10 жовтня 2014 року бере участь в реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду у місті Києві.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та замінити Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на Державну архітектурно-будівельну інспекції України.

Згідно статті 5 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно з п. 9 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію нагляду за додержанням і застосуванням законів та функцію попереднього слідства - до введення в дію законів, що регулюють діяльність державних органів щодо контролю за додержанням законів, та до сформування системи досудового слідства і введення в дію законів, що регулюють її функціонування.

На даний час нормативно-правові акти, про які зазначено у викладеному пункті, набули чинності, а тому прокуратура втратила свої повноваження, пов'язані зі здійсненням загального нагляду, зокрема на проведення перевірки підприємств у порядку загального нагляду за дотриманням та застосуванням законів.

З аналізу зазначених норм та з урахуванням Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру", відповідно до якого до статті 5 Закону України "Про прокуратуру" внесено зміни, згідно яких до функцій прокуратури більше не відноситься здійснення загального нагляду за дотриманням законів підприємствами, вбачаються обґрунтованими позовні вимоги, оскільки до функцій прокуратури не належить здійснення контролю (нагляду) за додержанням законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Однак, відповідно до статті 20 Закону України «Про прокуратуру» прокурор при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів має право вимагати від керівника органу проведення перевірок, а також виділення спеціаліста для проведення перевірок.

При виявлені порушень закону прокурор має право виносити подання.

Тобто, подання виноситься прокурором лише після виявлення порушення, зокрема шляхом проведення перевірок, а також залучення фахівців у відповідній сфері.

Між тим, регулювання діяльності державного органу щодо контролю за додержанням законів у сфері містобудування є Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до статті 6 якого, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно вимог вказаного Закону, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. 1, 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури; внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Отже, з наведеного вбачається, що прокуратура не наділена функцією здійснення загального нагляду за дотриманням законів підприємствами, зокрема, перевірки додержанням законодавства у сфері містобудівної діяльності, однак, існує спеціальний орган профільний орган, завданням якого є контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності - Держархбудінспекція України.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура не підміняє органи відомчого управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству.

Між тим, судом встановлено, що відповідачем на виконання своїх повноважень та на підтвердження обставин, зазначених у поданні прокурора не було проведено перевірку позивача.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» - для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

В п. 4 ч. 4 статті 41 цього Закону визначено, що посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Відповідно до п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» - правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Відповідно до ч. 1 статті 36 цього Закону, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно до ч. 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Пунктом 9 Порядку (Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт) №466 визначено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою, згідно з додатком 2 Порядку. Замовник, згідно із законом, відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій декларації.

Згідно п. 10 та п. 11 Порядку №466, Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації та реєструє її. У разі, коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач подав Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а відповідач, в свою чергу, перевіривши повноту даних, зазначених у декларації, зареєстрував її.

Підставою скасування відповідачем декларації про початок будівельних робіт позивача став п.14 Порядку №466, зокрема, те, що у Декларації № КВ 77 зазначено недостовірні дані, а саме необхідність віднесення об'єкта будівництва до V категорії складності та не отримання погодження від Державіаслужби України.

Так, п.14 Порядку №466 встановлено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Частиною другою статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналогічна за змістом норма міститься в п.6 Порядку № 466.

Системний аналіз положень, закріплених в статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає підстави для твердження, що вказана норма передбачає чіткі підстави для скасування реєстрації декларації:

1) будівництво об'єкту на земельній ділянці, що не булла відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

2) будівництво об'єкту без належно затвердженого проекту.

При цьому, такі підстави повинні давати можливість зробити висновок про те, що об'єкт, який збудовано є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч.1 статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Слід зазначити, що відповідно до рішення Київської міської ради від 26 липня 2007 року № 97/1931 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Техенерго» земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з діловим і культурним центром та підземною автостоянкою на вул. Ракетній, 24 у Голосіївському районі міста Києва». Згідно із зазначеним рішенням товариству передано у довгострокову оренду на 15 років земельні ділянки загальною площею 2,93 га для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу. Передача земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі земельних ділянок від 16.11.2007, згідно з яким Київська міська рада передала, а ТОВ «Техенерго» прийняло у своє володіння і користування земельні ділянки.

В подальшому, 15 листопада 2007 року Київська міська рада та ТОВ «Техенерго» уклали договір оренди земельних ділянок на 15 років.

Таким чином, ТОВ «Техенерго» користується земельними ділянками в межах і спосіб визначений законодавством та на підставі документів, які надають право на користування земельними ділянками. Отже, Інспекцією не встановлений факт будівництва об'єкту на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Крім того, як вже зазначалося, відповідачем не проводилась перевірка фактів, викладених в поданні Прокуратури міста Києва №07/1/5-228вих-14 від 15 серпня 2014 року, зокрема, щодо заниження категорії складності.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України. Аналіз приписів наведеної статті у системному зв'язку з іншими нормами вказаного Закону та Порядку дає підстави для висновку, що вона встановлює загальне правило визначення категорії складності об'єкта будівництва. У випадках же, коли проектна документація на об'єкт будівництва відсутня чи об'єкт їй не відповідає, віднесення такого об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності належало до компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю, а саме Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України за змістом статей 6, 7 Закону № 3038-VI здійснює управління у сфері містобудівної діяльності, зокрема контроль за дотриманням законодавства, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ч.2 статті 3 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" до повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю віднесено також розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та застосування санкцій за ці правопорушення.

Визначення категорії складності об'єкта будівництва за відсутності проектної документації, у якій би було зазначено відповідну категорію, не віднесено до компетенції жодного іншого державного органу.

Отже, висновок позивача про відсутність у Інспекції повноважень на віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності, за встановлених судами обставин, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Однак, даний факт підтверджує протиправність Наказу відповідача № 50 «д», оскільки самим відповідачем перевірку об'єкта будівництва здійснено не було, а також об'єкт будівництва до ДП «Укрдержбудекспертиза» на експертизу не надходив. Таким чином, у листі ДП «Укрдержбудекспертиза» висловила припущення щодо віднесення об'єкта будівництва до V категорії складності.

Таким чином, категорія складності об'єкта будівництва була визначена посадовими особами прокуратури, без залучення сертифікованих спеціалістів та експертних організацій та без проведення перевірки органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, Інспекцією не встановлений факт будівництва об'єкту без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Враховуючи зазначене, підстав для скасування реєстрації декларації у інспекції не було, оскільки будівництво об'єкту здійснювалось на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, та з відповідним документом, який дає право виконувати такі будівельні роботи; будівництво об'єкту здійснювалось на підставі затвердженого проекту, а тому об'єкт будівництва споруджувався законно відповідно до порядку визначеного законодавчими та нормативно-правовими актами у сфері регулювання містобудівної діяльності.

Слід зазначити, що суб'єкта містобудування не було притягнуто до відповідальності відповідно до Закону, а відтак і не було встановлено факту правопорушення, зокрема подання недостовірних даних у декларації.

Згідно ч.4 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до замовника штрафні санкції у разі виявлення в декларації недостовірних даних, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, не застосовуються, а відтак ставиться під сумнів, що виявлені дані є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, якщо замовника не було притягнуто до відповідальності.

Крім того, Закон не визначає подання прокуратури як підставу для скасування реєстрації декларації, однак Закон передбачає, що подання прокуратури виноситься за результатами перевірки із залученням відповідних фахівців, чого зроблено не було.

Таким чином, необґрунтованим та безпідставним є Наказ відповідача від 20 серпня 2014 року Інспекцією ДАБК міста Києва № 50 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Старова Н.Е.