Справа № 804/19837/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р. справа № 804/19837/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Крюковій О.В.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бузунової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 16.09.2014 р. та № від 16.09.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

02 грудня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 16.09.2014 року № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 16.09.2014 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, результатами якої складено акт перевірки № 972/04-67-17-03/НОМЕР_1 від 21.08.2014 року, висновки якого щодо заниження податку на додану вартість на суму 39554,00 грн., відсутність ведення обліку доходів, витрат та іншіх показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та ненадання всіх необхідних первинних документів в підтвердження здійснення фінансово-господарської діяльності є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, у зв'язку із чим податкові повідомлення-рішення № від 16.09.2014 року та № від 16.09.2014 року, прийняті на підставі даного акту, є протиправними та підлягають скасуванню (том 1, а.с. 3-8).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2014 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

У судове засідання 04.02.2015 року прибули представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві, скасувавши податкові повідомлення-рішення № від 16.09.2014 року та № від 16.09.2014 року.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у зв'язку із його необґрунтованістю з підстав, викладених у запереченнях, в яких він зазначає, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин позивача з контрагентами-постачальниками за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, до перевірки також не було надано первинних документів, що підтверджують транспортування ТМЦ від постачальників, та документів, які б підтверджували присутність посадових осіб в місцях прийому-передачі товару від постачальників, у зв'язку із чим встановлено заниження податку на додану вартість на суму 39554,00 грн. за рахунок включення до його складу сум ПДВ по господарським операціям з контрагентами-постачальниками. Зазначає, що акт перевірки позивача складений правомірно, згідно із діючим законодавством, висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, відтак є цілком обґрунтованими та доведеними, у зв'язку із чим податкове податкові повідомлення-рішення № від 16.09.2014 року та № від 16.09.2014 року винесені правомірно, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню (том1, а.с. 231-234).

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності 19.01.1995 року виконавчим комітетом Ленінської районної ради та з 19.04.1997 року перебуває на податковому обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Основними видами господарської діяльності позивача за КВЕД-2010 є: оптова торгівля металами та металевими рудами; вантажний автомобільний транспорт.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.08.2014 року по 14.08.2014 року на підставі наказу від 02.07.2014 року № 436, згідно п.п.20.1.4 п.201. ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 3 квартал 2014 року заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Ленінському районі м. проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, результатами якої складено акт перевірки № 972/04-67-17-03/НОМЕР_1 від 21.08.2014 року.

Перевіркою встановлені порушення:

1. п. 44.1, п.44.6 ст.44, п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16, з урахуванням п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України в частині ненадання до перевірки документів у повному обсязі;

2. п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України, абз.5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України, п.3 Порядку ведення Книги доходів і витрат, які ведуть фізичні-особи-підприємця, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджену наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1025, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року;

3. п. 177.2, п.177.3, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, який перевірявся, на загальну суму 37729,07 грн., у тому числі по періодах: 2011 рік у сумі 2484,55 грн., 2012 рік у сумі 29025,51 грн., 2013 рік у сумі 6219,01 грн.;

4. п.2.1 розділу 2 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1020;

5. ст.51 , п.70.16 ст.70, п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України;

6. п.57.1 ст.57, п.п.171.1 ст.171, п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок з доходів найманих працівників в сумі 829,30 грн.;

7. п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 та ч.3 ст.7, п.1 ч.2 ст.6, ч.2 п.4 ст.6 ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у період, що перевірявся, на загальну суму 98744,50 грн., у тому числі по періодах: 2011 рік у сумі 15463,59 грн., 2012 рік - 49883,07 грн., 2013 рік - 33397,84 грн.;

8. п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України;

9. п. «а» абз.3 п.50.1 ст.50, абз. «а» п.187.1, п.185.1 ст.185, абз. «а» п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України з урахуванням статті 186 та п.198.6 ст.198, з урахуванням п.44.1, п.44.6 ст.44, п.п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 39554,00 грн., в тому числі по періодах:

червень 2011 року - 33 грн., листопад 2011 року - 3385 грн., січень 2012 року - 9486 грн., лютий 2012 року - 1094 грн., березень 2012 року - 292 грн., червень 2012 року - 1358 грн., серпень 2012 року - 9750 грн., вересень 2012 року - 4533 грн., грудень 2012 року - 1209 грн., січень 2013 року - 3859 грн., лютий 2013 року - 819 грн., березень 2013 року - 2000 грн., квітень 2013 року - 1617 грн., травень 2013 року - 40 грн., липень 2013 року - 18 грн., серпень 2013 року - 28 грн., жовтень 2013 року - 33 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2014 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів на загальну суму 50462,50 грн., в тому числі: 39554 грн. - за основним платежем та 10908,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2014 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 510 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами та забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розділом 2.4.2 Акту перевірки зафіксовані результати перевірки позивача щодо ведення обліку придбання та продажу товарів (робіт, послуг), обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість та декларування податкового кредиту (том 2 а.с.44-65).

Зазначено, що згідно звітної форми «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» на підставі актів перевірок контрагентів позивача ТОВ «Металлектромаш», ПП «ВКФ Експостач», ТОВ «Авінс Трейд», ПП «Вісмут», ПП «Ватер-Шпаг», ТОВ «Градієнт Тек», ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Дельта-Трейд Дніпро», встановлено завищення ФОП ОСОБА_3 податкового кредиту.

Судом встановлено, що 01.10.2011 року між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та ТОВ «Металлектромаш» (постачальник) укладено договір поставки № 17/18011. За умовами укладеного договору постачальник зобов'язується поставити покупцю металопрокат, масла, мастила, електроди та т.д. (далі-товар), а покупець зобов'язується прийняти та споатити товар в порядку та на умовах, передбачених договором. Кількість, асортимент та ціна товару обумовлюються сторонами та відображуються в видаткових накладних на кожну партію товару. Видаткові накладні, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками є невід'ємною частиною договору. Ціна одиниці товару та загальну вартість визначаються рахунком-фактурою та видатковою накладною. У випадку поставки товару постачальником та склад покупця, видатки на транспортування включаються до вартості товару. Поставка товару здійснюється за вибором покупця: самовивозом - автотранспортом покупця та умовах EXW в редакції Інкотермс 2000 або доставкою постачальником на умовах DDP (том 1, а.с. 81-83).

Реальність виконання сторонами обумовлених договором зобов'язань підтверджена виписаними за кожною партією товару видатковою накладною на товар, рахунками та товарно-транспортними накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Слід зазначити, що за кожною партією товару було виписано товарно-транспортну накладну, згідно яких поставка товару здійснювалась ФОП ОСОБА_3 автомобілем Рено НОМЕР_2.

Після виконання обумовлених договором зобов'язань постачальником виписано позивачу податкові накладні, копії яких долучені до матеріалів справи.

Розрахунок за укладеним договором було здійснено у безготівковій формі, що підтверджено випискою по банківському рахунку позивача.

Також, суд зазначає, що позивачем як замовником було укладеного договір на надання транспортних послуг № 1001-5 від 11.01.2012 року з ПП «ВКФ «Ексостач», згідно якого виконавець виконує перевезення товару та розвантажувально/навантажувальні роботи за заявкою замовника.

Актом виконаних робіт (наданих послуг) № 412 від 11.01.2012 року зафіксовано реальність виконання ПП «ВКФ «Екостач» транспортних перевезень згідно рахунку-замовлення № 1001-5 від 11.01.2012 року.

01.12.2011 року між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та ТОВ «Авінс Трейд» (постачальник) укладено договір поставки товарів № 85/01. За умовами укладеного договору постачальник зобов'язується за заявками покупця поставити покупцю товар, найменування, кількість, асортимент та ціна якого визначені в накладних. Поставка товару здійснюється постачальником до місця його передачі, визначеному покупцем в заявці на умовах DDP. Передача товару оформляється підписаними накладними. (том 1 а.с. 113-116).

На підставі укладеного договору позивачем придбано балку двотаврову, швелери, листи, арматура, кутки (металовироби). Реальність виконання сторонами обумовлених договором зобов'язань підтверджена виписаними за кожною партією товару видатковою накладною на товар, рахунками та товарно-транспортними накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

За кожною партією товару було виписано товарно-транспортну накладну, згідно яких поставка товару здійснювалась ФОП ОСОБА_3 автомобілем Рено НОМЕР_2.

Після виконання обумовлених договором зобов'язань постачальником виписано позивачу податкові накладні, копії яких долучені до матеріалів справи.

Розрахунок за укладеним договором було здійснено у безготівковій формі, що підтверджено випискою по банківському рахунку позивача.

Також судом встановлено, що 01.07.2012 року між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та ТОВ «Поліметал-Торг» (постачальник) укладено договір поставки товарів № 1388-12. За умовами укладеного договору постачальник зобов'язується за заявками покупця поставити покупцю товар, найменування, кількість, асортимент та ціна якого визначені в накладних. Поставка товару здійснюється постачальником до місця його передачі, визначеному покупцем в заявці на умовах DDP. Передача товару оформляється підписаними накладними. (том 1 а.с. 132-135).

На підставі укладеного договору позивачем придбано труби різного розміру (металовироби), електроди, масло, сітка н/с, мастила. Реальність виконання сторонами обумовлених договором зобов'язань підтверджена виписаними за кожною партією товару видатковою накладною на товар, рахунками та товарно-транспортними накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

За кожною партією товару було виписано товарно-транспортну накладну, згідно яких поставка товару здійснювалась ФОП ОСОБА_3 автомобілем Рено НОМЕР_2.

Після виконання обумовлених договором зобов'язань постачальником виписано позивачу податкові накладні, копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно матеріалів справи 09.01.2013 року між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та ТОВ «Взлет-Ера» (ПП «Ватер Шпаг») (постачальник) укладено договір поставки № 135/11-13. За умовами укладеного договору постачальник зобов'язується поставити покупцю продукцію, кількість, асортимент та ціна якого визначені в специфікаціях. Поставка товару здійснюється на склад покупця при пред'явленні довіреності на право отримання товару. Документом, що підтверджує передачу продукції є товарно-транспортна накладна (том 1, а.с. 166-168).

На підставі укладеного договору позивачем придбано електроди, масло, мастила. Реальність виконання сторонами обумовлених договором зобов'язань підтверджена виписаними за кожною партією товару видатковою накладною на товар, рахунками, копії яких наявні в матеріалах справи.

Після виконання обумовлених договором зобов'язань постачальником виписано позивачу податкові накладні, копії яких долучені до матеріалів справи.

01.01.2012 року між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ТОВ «Градієнт Тек» (виконавець) укладено договір № 163Р-2012. За умовами укладеного договору виконавець зобов'язується виконати з матеріалів підрядника роботи з виготовлення та монтажу установки приготовлення флокулянта AUTOFLOC-3000 (том 1, а.с. 188).

Даний договір було укладеного в рамках та на виконання умов укладеного ФОП ОСОБА_3 як підрядником договору підряду № 11/12 від 15.11.2012р. із ДП з ІІ «ТСЦ-України» ТОВ «ТСЦ» (замовник) на виконання з матеріалів підрядника робіт з виготовлення та монтажу установки приготовлення флокулянта AUTOFLOC-3000.

Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 25.01.2013 року підтверджено виконання ТОВ «Градієнт Тек» робіт з виготовлення та монтажу установки приготовлення флокулянта AUTOFLOC-3000.

Після виконання обумовлених договором зобов'язань виконавцем виписано позивачу податкові накладні, копії яких долучені до матеріалів справи.

12.02.2013 року між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ТОВ «Агро-Легія» (підрядник) укладено договір № 120213/153, за умовами якого виконавець зобов'язується виготовити пуско-налагоджувальні роботи на об'єкті ДП з ІІ «ТСЦ-Україна» ТОВ «ТСЦ», а саме: налагоджування установки приготовлення флокулянта AUTOFLOC-3000, випробування, заміри та контроль на установці AUTOFLOC-3000 (том 1 а.с. 192-196).

Актом виконаних робіт (наданих послуг) № 2828 від 01.04.2013 року підтверджено виконання ТОВ «Агро-Легія» робіт з налагодження установки приготовлення флокулянта AUTOFLOC-3000.

Після виконання обумовлених договором зобов'язань виконавцем виписано позивачу податкові накладні, копії яких долучені до матеріалів справи.

Суд зазначає, що реальність виконання позивачем робіт за умовами укладеного з ДП з ІІ «ТСЦ-Україна» ТОВ «ТСЦ» договору підряду № 11/12 від 15.11.2012 р. засвідчено Актом приймання-передачі виконаних робіт від 01.04.2013 року та виписаними на адресу ДП з ІІ «ТСЦ-Україна» ТОВ «ТСЦ» податковими накладними.

Також, 04.04.2013 року між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та ТОВ «Дельта-Трейд Днепр» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 04-4/2. За умовами укладеного договору продавець зобов'язується передати покупцю металопродукцію, асортимент, кількість та ціна якої визначені в специфікаціях. Поставка товару здійснюється покупцем за рахунок покупця (том 1 а.с. 207-208).

На підставі укладеного договору позивачем придбано труба ф 48*5мм. Реальність виконання сторонами обумовлених договором зобов'язань підтверджена виписаними видатковою накладною на товар, рахунком-фактурою, копії яких наявні в матеріалах справи.

Після виконання обумовлених договором зобов'язань постачальником виписано позивачу податкові накладні, копії яких долучені до матеріалів справи.

Розрахунок за укладеним договором було здійснено у безготівковій формі, що підтверджено випискою по банківському рахунку позивача.

Слід зазначити, що подальша реалізація товару була здійснена на підставі укладених 26.01.2011 року договору між ФОП ОСОБА_3 (постачальник) та ТОВ «Пологовський олійноекстракційний завод» (покупець) договору поставки № 151/02-2011, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю металопрокат, масла технічні, електроди, а також до ТОВ «Біо-Агро».

Господарські взаємовідносини між ФОП ОСОБА_3 як продавцем та ТОВ «Пологовський маслоекстракційний завод», ТОВ «Біо-Агро» було оформлені накладними, довіреностями на отримання, товарно-транспортними накладними та виписаними за фактом постачання товару податковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Суд зазначає, що відповідачем ані в ході судового розгляду, ані при складанні акту перевірки не заперечувалось проти належного документального оформлення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Металлектромаш», ПП «ВКФ Експостач», ТОВ «Авінс Трейд», ПП «Вісмут», ПП «Ватер-Шпаг», ТОВ «Градієнт Тек», ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Дельта-Трейд Дніпро».

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування, платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності

Суд зауважує, що під час проведення перевірки позивачем були надані всі необхідні первинні документи, що в повній мірі підтверджують здійснену фінансово-господарську діяльність позивача та підтверджують показники, відображені позивачем у податковій звітності, а також на підставі яких сформовано понесені витрати та сформовано податковий кредит за перевіряємий період.

Згідно з підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України (наразі та далі - у редакції Податкового кодексу України станом на час виникнення спірних справовідносин), податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для однозначного висновку, що єдиною підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є виписана йому продавцем товарів (робіт, послуг) податкова накладна.

Відповідно до змісту пунктів 201.4 та 201.8 статті 201 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в встановленому порядку.

Згідно з пунктом 184.1 статті 184 ПК України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

На момент проведення операції з позивачем і виписки податкових накладних ТОВ «Металлектромаш», ПП «ВКФ Експостач», ТОВ «Авінс Трейд», ПП «Вісмут», ПП «Ватер-Шпаг», ТОВ «Градієнт Тек», ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Дельта-Трейд Дніпро» були зареєстровані як платники податку на додану вартість, що відповідачем не заперечувалось, а тому мали повне право виписувати позивачу податкові накладні.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини 1 статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачені обов'язкові реквізити первинних документів.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, первинні документи, якими оформлені операції з надання послуг ТОВ «Металлектромаш», ПП «ВКФ Експостач», ТОВ «Авінс Трейд», ПП «Вісмут», ПП «Ватер-Шпаг», ТОВ «Градієнт Тек», ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Дельта-Трейд Дніпро» позивачу, складені належним чином та відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Будь-яких заперечень з цього приводу відповідачем не надано.

Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2012 року звернув увагу адміністративних судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При вирішенні питання щодо реальності господарської операції судам слід перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності. Необхідно також перевірити наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, а також встановити зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Відповідачем не надано будь-яких доказів нереальності господарських операцій позивача з огляду на наведені критерії.

Суд зазначає, що відсутність документів або неповне їх заповнення, що засвідчують транспортування товару від контрагентів до ФОП ОСОБА_3 дає підстави лише вважати про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а не податкового законодавства.

Також слід зауважити, що сама по собі наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформлені не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язання платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Такі твердження також викладені в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 2 1936/11/13-11 та рішеннях Вищого адміністративного суду у справах МК-60198/09 від 15 березня 2012 року, ЖК-20630/10 від 21 червня 2012 року, МК/800/7790/13 від 17 липня 2013 року.

Слід зауважити, що відповідачем не було досліджено фактичне виконання умов договорів, укладених позивачем із контрагентами-постачальниками ТОВ «Металлектромаш», ПП «ВКФ Експостач», ТОВ «Авінс Трейд», ПП «Вісмут», ПП «Ватер-Шпаг», ТОВ «Градієнт Тек», ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Дельта-Трейд Дніпро», а висновки щодо відсутності реального вчинення позивачем господарських операцій з придбання товару зроблені лише на підставі актів перевірок контрагентів позивача.

Позивач, як замовник та покупець, не може нести відповідальність ні за відсутність декларування податкових зобов'язань, ні за несплату податків виконавцями та продавцями. Крім того, порушення контрагентом-постачальником, податкової дисципліни, зафіксовані в вищенаведених актах перевірок контрагентів позивача, не можуть бути підставою для обмеження права замовника на податковий кредит за умови реальності господарської операції.

Також, слід зауважити, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Оскільки, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 у справі № К-12509/08.

Цей висновок також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до частини 1 «статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

На момент складання податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а отже мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, до того ж видані податкові накладні, на основі яких сформований податковий кредит, відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством.

Укладаючи угоди з ТОВ «Металлектромаш», ПП «ВКФ Експостач», ТОВ «Авінс Трейд», ПП «Вісмут», ПП «Ватер-Шпаг», ТОВ «Градієнт Тек», ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Дельта-Трейд Дніпро» позивач мав всі документальні підтвердження господарської правосуб'єктності контрагентів: здійснювати господарську діяльність, реалізовувати господарську компетенцію, мати зобов'язання, нести за ними відповідальність тощо.

Суд приходить до однозначного висновку, що позивачем були вчинені всі необхідні дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції. Крім того, позивач не зобов'язаний перевіряти наявність у свого контрагента наміру здійснення господарської діяльності, а також фіктивність створення останнього, оскільки дані питання входять до компетенції інших державних органів. Правочини укладалися з юридичною особою, при наявності всіх необхідних документів, а тому позивач жодним чином не міг і не повинен був передбачити дотримання чи недотримання своїм контрагентом вимог податкового законодавства.

Отже, позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по вищезазначеним податковим накладним, виписаним ТОВ «Металлектромаш», ПП «ВКФ Експостач», ТОВ «Авінс Трейд», ПП «Вісмут», ПП «Ватер-Шпаг», ТОВ «Градієнт Тек», ТОВ «Агро-Легія», ТОВ «Дельта-Трейд Дніпро».

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність винесеного рішення.

З урахуванням вищезазначеного, з огляду на встановлену реальність виконання договірних зобов'язань за укладеними договорами, що підтверджено відповідними первинними документами, враховуючи,. що під час проведення перевірки позивачем були надані всі необхідні первинні документи, що в повній мірі підтверджують здійснену фінансово-господарську діяльність позивача та підтверджують показники, відображені позивачем у податковій звітності, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2014 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів на загальну суму 50462,50 грн., в тому числі: 39554 грн. - за основним платежем та 10908,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення № від 16.09.2014 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 510 грн. - прийняті ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ФОП ОСОБА_3 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 182,70 грн., що документально підтверджується квитанцією № 305640546.1 від 13.10.2014 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 182,70 грн. підлягає поверненню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 09 лютого 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 16.09.2014 р. та № від 16.09.2014 р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 16.09.2014 р. № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 16.09.2014 р. № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1; індекс АДРЕСА_1) судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 09 лютого 2015 року.

Суддя С. В. Прудник