Справа № 826/18650/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В, Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.02.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування наказу, визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення і вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про:

- скасування рішення (наказу) від 20.05.2014 року № 1569 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача;

визнання протиправними дій по складанню акта від 13.06.2014 року № 1394/26-55-17-01- документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог чинного законодавства з питань оподаткування фізичною особою - платником податків ОСОБА_3 за період з 01.01.20.11 року по 31.12.2011 року;

визнання протиправними дій по складанню висновку у вказаному акті щодо заниження оподаткованого доходу від операцій з інвестиційним активом в сумі 5 987 700,00 грн. та заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік в сумі 1 015 650,60 грн.;

визнати протиправними дій щодо визнання таким, що не відповідає дійсності, висновок відповідача про відсутність фактично понесених витрат на попереднє придбання інвестиційного активу позивачем;

визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.07.2014 року № і податкової вимоги від 19.09.2014 року № 8630-25.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.02.2015 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.07.2014 року № . В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Апеляційна інстанція повністю підтримує таку правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено акт від 13.06.2014 року № 1394/26-55-17-01-.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України (неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік; пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, пп. 170.2.6 ст. 170 з урахуванням пп.пп. 170.2.1, 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік в сумі 1 015 650,60 грн.

Зазначені обставини слугували підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 21.07.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 1 269 733,25 грн., в т.ч. 1 015 650,60 грн. основного платежу та 254 082,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

19.09.2014 року відповідачем складено податкову вимогу № 8630-25 на загальну суму 1 269 733,25 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності спірного рішення, судова колегія виходить з наступного.

За пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

У відповідності до пп. 163.1.1 і 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 розділу IV Податок на доходи фізичних осіб ПК України об'єктом оподаткування платника податку (як резидента, так і нерезидента) є, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначено ст. 168 розділу IV Кодексу.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року (абз. 1 - 3 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 цього Кодексу)

При цьому пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 зазначеного Кодексу визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Згідно з пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України, зокрема, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається в тому числі інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Зокрема, в розумінні норми пп. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 ПК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 вказано, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку в терміни, передбачені пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Кодексу.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку врегульований спеціальними нормами ПК України - нормами п. 170.2 ст. 170 цього Кодексу.

Згідно із пп. «а» 170.2.7 п. 170.2 ст. 170 ПК України для цілей п. 170.2 цього Кодексу термін інвестиційний актив трактується як пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.

Відповідно до пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Абзацом першим пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України передбачено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Згідно абз. 5 і 6 пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 цього Кодексу до продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Також придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Нормою пп. 170.2.3 п. 170.2 ст. 170 ПК України визначено, що якщо в результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими цією статтею, виникає від'ємне значення, воно вважається інвестиційним збитком.

В силу норм пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від'ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX Перехідні положення цього Кодексу.

Обмеження щодо врахування інвестиційного збитку платником податків або податковим агентом під час обрахунку загального фінансового результату за операціями з інвестиційними активами визначенні у п. 170.2.4, 170.2.5 п. 170.2 ст. 170 ПК України.

Податок розраховується шляхом застосування до бази оподаткування ставки податку, встановленої пунктом 167.1 статті 167 Кодексу.

Так, згідно договору про передачу майнового права користування комерційною таємницею (інтелектуальною власністю) від 24.06.2006 року № 7 ОСОБА_3 передав ТОВ «Альфа груп континент» виключне майнове право інтелектуальної власності на комерційну таємницю «Бизнес-план проекта организации в Киевской области, пгг. Козин, гостинично-развлекательного комплекса» за ціною 783 522,00 грн.

ОСОБА_3 вніс до статутного капіталу ТОВ «Альфа груп континент» 2 543 412,02 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру.

На підставі договору купівлі-продажу частки (корпоративних прав) в статутному фонді ТОВ «Альфа груп континент» від 07.09.2009 року № 7/4, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 частку у розмірі 25 % статутного капіталу ТОВ «Альфа груп континент», що становить у грошовому виразі 2 494 875,00 грн.

Згідно договору купівлі-продажу частини частки (корпоративних прав) у статутному капіталі ТОВ «Альфа груп континент» від 25.03.2011 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 частку у розмірі 10 % статутного капіталу ТОВ «Альфа груп континент», що становить у грошовому виразі 997 950,00 грн.

01.04.2011 року ТОВ «Альфа груп континент» видали позивачу свідоцтво про сплачений (сформований) статутний капітал, згідно якого ОСОБА_3 у повному обсязі вніс вклад до статутного фонду товариства 5 987 700,00 грн., що становить 60 % загального розміру статутного капіталу ТОВ «Альфа груп континент».

Відповідно до інформації зі спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 01.04.2011 року розмір внеску ОСОБА_3 до статутного капіталу ТОВ «Альфа груп континент» становив 5 987 700,00 грн..

У відповідності до протоколу № 2 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Альфа груп континент» від 21.04.2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу частки (корпоративних прав), відповідно до якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_6 частку статутного капіталу ТОВ «Альфа груп континент» у розмірі 60 %, отримавши 5 987 700,00 грн. Факт існування даного договору сторонами не заперечувався.

Крім того, згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.05.2011 року ОСОБА_6 єдиний учасник ТОВ «Альфа груп континент» та розмір внеску до статутного фонду товариства складає 9 979 500,00 грн., тобто 100 % статутного капіталу.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів повністю погоджується з доводами суду першої інстанції, що зазначені вище документи складенні у відповідності до вимог чинного законодавства та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених операцій. Натомість апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про фальсифікацію первинних документів. Достовірність наведених в даних документах відомостей про господарські операції не спростовано.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку, що фактичні обставини щодо понесення позивачем витрат протягом 2008 - 2009 років при придбанні та отриманні доходу в 2011 році за результатами продажу ним корпоративних прав в статутному капіталі ТОВ «Альфа груп континент» підтверджені матеріалами справи.

При цьому, оскільки позитивна різниця між доходом, отриманим позивачем від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, дорівнює нулю, то відповідно жодний інвестиційний прибуток у позивача не виникав.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 17.07.2014 року по справі № К/800/26216/14, від 02.06.2014 року по справі № К/800/63529/13 та від 16.05.2013 року по справі № /800/14744/13.

Наведене свідчить про неправомірність доводів апелянта щодо отримання позивачем прибутку від операцій з інвестиційними активами (корпоративними правами) позивача в 2011 році.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам апелянт, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду апеляційної інстанції достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення.

Оскільки в даному випадку рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не було оскаржено в апеляційному порядку, колегія суддів в цій частині постанову не переглядає та залишає її без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.02.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 26.03.2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.