Справа № 826/15543/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Старової Н.Е.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції державною архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, № 44 «Д» від 25 липня 2014 року, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями по АДРЕСА_1 за № КВ 63 від 01 жовтня 2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем зареєстровано подану ОСОБА_3 декларацію про початок виконання будівельних робот: «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями по АДРЕСА_1 за № КВ 63 від 01 жовтня 2013 року.

На підставі вимоги Прокуратури міста Києва від 11 червня 2014 року №07/1/5-841вих-14, відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_3 при будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями на АДРЕСА_1.

За результатами перевірки відповідачем 11 липня 2014 року складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, видано припис зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним. умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та надано строк для усунення допущеного правопорушення у термін до 30 серпня 2014 року.

Наказом №44 «д» від 25 липня 2014 року, відповідачем скасовано реєстрацію декларації про початок будівельних робіт № КВ 63 від 01 жовтня 2013 року.

Позивач, вважаючи такі дії і рішення відповідача протиправними, а свої права порушеними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року № 150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції», територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві перебуває в стані припинення як юридична особа публічного права.

Згідно з пунктом 2 вказаної постанови, Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України», Державній архітектурно-будівельній інспекції забезпечити здійснення її територіальними органами, що ліквідуються, функцій та повноважень, покладених на ці органи, до утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції» від 10 жовтня 2014 року № 272, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (далі - Департамент) забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Держархбудінспекції, покладених на нього Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, затвердженого наказом №225 від 01 жовтня 2014 року, на території міста Києва з 10 жовтня 2014 року.

Відповідно до п. 6 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідаціє міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, у разі ліквідацією органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Така ж позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06 березня 2008 року та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2014 року у справі № 826/20474/13-а.

Таким чином, Департамент - територіальний орган утворений як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, з 10 жовтня 2014 року бере участь в реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду у місті Києві.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та замінити Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на Державну архітектурно-будівельну інспекції України.

Так, перевіркою встановлено, що за вказаною адресою замовником ОСОБА_3 на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт від 01 жовтня 2013 року №КВ63 виконуються будівельні роботи із будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та встановлено, що згідно із Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 квітня 2013 року № 861414 земельна ділянка має цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Регулювання діяльності державного органу щодо контролю за додержанням законів у сфері містобудування є Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до статті 6 якого, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно вимог вказаного Закону, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. 1, 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури; внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» - для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

В п. 4 ч. 4 статті 41 цього Закону визначено, що посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Відповідно до п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» - правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач дійшов висновку про те, що позивач використовує належну їй на праві приватної власності земельну ділянку (згідно з свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 30 квітня 2013 року №3167961 площею 0,074 га), не за цільовим призначенням, а отже таке будівництво згідно положеннями статті 376 ЦК України є самочинним будівництвом, у зв'язку із цим наявні підстави для скасування реєстрації декларації передбачених ч.2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч.1 статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для «цієї мети», або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженою проекту або будівельною паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Судом встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30 квітня 2013 року № 3167961 земельна ділянка на АДРЕСА_1 має цільове призначення для будівництва і обслуговування житловою будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :69:217:0021.

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; 6) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; г землі рекреаційного призначення; д) землі Історико-культурною призначення, є) землі лісогосподарського призначення с) землі водного фонду.

Згідно з ч. 5 статті 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються з власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державною комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, землі, які використовуються для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) підрозділ 02.01) та землі, які використовуються для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку ( підрозділ 02.03), належать до земель житлової забудови.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо того, що якщо земельна ділянка була надана для розміщення об'єкта чи для використання в межах будь якої категорії відповідно до статті 19 Земельного кодексу України, але там буде розташований інший об'єкт чи вона використовується по іншому, але в межах тієї категорії, що була першочергово надана, то використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в цьому випадку відсутнє.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування, зобов'язані додержуватись містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації. 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкти містобудування.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органу сільської, селищної, міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних норм закону позивачем отримано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, видані Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 10075/0/12/009-13 від 18 червня 2014 року.

Тобто, виконавчим органом київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято рішення про відповідність будівництва зазначеного вище об'єкта вимогам містобудівної документації.

На підставі вихідних даних на проектування, зокрема зазначених вище містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, проектною організацією ТОВ «Юнекс Фінанс» розроблено проект - будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями по АДРЕСА_1.

Згідно з підписом головного архітектора проекту Приймак О.М., що має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця робіт, проект розроблений відповідно до чинних норм, правил та стандартів.

Згідно п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні робити можуть виконуватись замовником після отримання документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та реєстрації відповідною інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорії складності.

Відповідно до ч. 1 статті 36 цього Закону, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно до ч. 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Пунктом 9 Порядку (Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт) №466 визначено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою, згідно з додатком 2 Порядку. Замовник, згідно із законом, відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій декларації.

Згідно п. 10 та п. 11 Порядку №466, Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації та реєструє її. У разі, коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач подав Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а відповідач, в свою чергу, перевіривши повноту даних, зазначених у декларації, зареєстрував її.

Системний аналіз положень, закріплених в статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає підстави для твердження, що вказана норма передбачає чіткі підстави для скасування реєстрації декларації:

1) будівництво об'єкту на земельній ділянці, що не булла відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

2) будівництво об'єкту без належно затвердженого проекту.

При цьому, такі підстави повинні давати можливість зробити висновок про те, що об'єкт, який збудовано є самочинним будівництвом.

Слід зазначити, що згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30 квітня 2013 року № 3167961 земельна ділянка на АДРЕСА_1 має цільове призначення для будівництва і обслуговування житловою будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :69:217:0021.

Таким чином, ОСОБА_3 користується земельною ділянкою в межах і спосіб визначений законодавством та на підставі документів, які надають право на користування земельною ділянкою. Отже, Інспекцією не встановлений факт будівництва об'єкту на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Враховуючи зазначене, підстав для скасування реєстрації декларації у інспекції не було, оскільки будівництво об'єкту здійснювалось на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, та з відповідним документом, який дає право виконувати такі будівельні роботи; будівництво об'єкту здійснювалось на підставі затвердженого проекту, а тому об'єкт будівництва споруджувався законно відповідно до порядку визначеного законодавчими та нормативно-правовими актами у сфері регулювання містобудівної діяльності.

Тому, необґрунтованим та безпідставним є Наказ відповідача від 25 липня 2014 року Інспекцією ДАБК міста Києва № 44 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Старова Н.Е.