Справа № 2а-2996/12/0970
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 876/1601/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТД-ГРУП» до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТД-ГРУП» (далі - ТОВ «СТД- ГРУП» звернулося до суду з адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Коломийська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 30 серпня 2012 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції № та № від 30 серпня 2012 року.

Із таким судовим рішенням не погодилася Коломийська ОДПІ, подавши апеляційну скаргу, в якій вказала на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просила скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про відмову в задоволенні позову. Апелянт, зокрема, зазначив, що перевіркою було встановлено порушення позивачем пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 138.8 ст. 138; пп. 138.10.2, пп. 138.10.4, пп. 138.10.5 п. 138 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року , пп. 188.1 ст. 188; п. 198.6, п. 198.3 ст. 198; п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України. Так, встановлено, що ТОВ «СТД- ГРУП» до складу валових витрат віднесено витрати, пов'язані з послугами по наданню персоналу згідно договору №30 від 15 лютого 2011 року та актів здачі-приймання робіт на загальну суму 1251826 грн. Однак, на підприємстві вже працювали шість охоронців, десять касирів, директор та головний бухгалтер. Акти здачі-прийняття робіт складені на підставі базового кошторису, який є додатком до договору №30 про надання персоналу (аутстафінг) від 15 лютого 2011 року. Проведеною перевіркою формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування встановлено, що підприємство збиткове, однак декларує незначні прибутки за 2011 рік та 1 квартал 2012 року. ТОВ «Соломономанія» працювало збитково в тих кварталах, коли здійснювалися виплати в залежності від економічного ефекту. Вищевказаний договір спрямований виключно на зменшення позивачем бази оподаткування і не має економічної обґрунтованості. Проведеною перевіркою встановлено, що позивач до складу податкового кредиту відніс суми податку на додану вартість по податкових накладних, виписаних від ПП «Демян-Сервіс» в сумі 250365 грн. Податкові накладні оформлені не за фактом здійснення господарських операцій відповідно до кількості персоналу згідно додатків (розрахунків) до актів здачі-прийняття робіт, відсутній опис (номенклатура) послуг, кількість, обсяг, одиниця виміру та ціна поставки послуг. Виходячи з вищенаведеного та на порушення п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року підприємство відобразило у складі податкового кредиту суми ПДВ по податкових накладних, які виписані з порушенням вимог податкового законодавства. Також перевіркою встановлено завищення витрат та податкового кредиту по оренді об'єкту нерухомості, комунальних витратам та оренді обладнання. Відповідо до договору оренди об'єкта нерухомості №28 від 17 січня 2011 року ПП «Дем'ян-сервіс» передав ТОВ «Соломономанія» частину будівлі площею 566.6 кв.м. Відповідно до договорів на суборенду нежитлового приміщенні від 13 грудня 2011 року ТОВ «Соломономанія» передало в суборенду ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4 частини торгових приміщень. 12 грудня 2012 року ТОВ «Соломономанія» припинила діяльність з реалізації продовольчих товарів і залишила з собою горілчаний відділ з торговою площею 25.24 кв.м. 69.68 кв.м. ТОВ «Соломономанія» передало в оренду. Решту торгової площі не використано в господарських цілях. Тобто, товариство збільшило свої витрати відповідно до договору оренди нерухомості № 28 від 17 січня 2011 року за грудень 2011 року на 28333 грн., січень 2012 року на 28333 грн., лютий 2012 року на 28333 грн., березень 2012 року на 28333 грн. і віднесло до складу витрат та податкового кредиту послуги по частині оренди, що не пов'язано із веденням господарської діяльності.

У судовому засідані представник апелянта Джоголик Ю.В. підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що суд першої інстанції безпідставно скасував податкові повідомлення-рішення, в той час як належними доказами доведено заниження позивачем податку на додану вартість. Просила скасувати оскаржувану постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду та винести нову - про відмову в позові.

Представник позивача Петрів М.Й. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги податкового органу та пояснив, що суд першої інстанції правильно встановив факти та дав їм належну оцінку з урахуванням вимог чинного законодавства та практики Європейського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 січня 2011 року виконавчим комітетом Коломийської міської ради зареєстровано ТзОВ «Соломономанія» (свідоцтво про державну реєстрацію від 21.01.2011 року № 0001452). Нову редакцію статуту зареєстровано 11.06.2012 року за № 6001452, відповідно до якого змінено назву підприємства із ТОВ «Соломономанія» на ТОВ «СТД-ГРУП».

Коломийською ОДПІ було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «СТД-ГРУП» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 24.01.2011 року по 31.03.2012 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 893/220/37510736 від 10.08.2012 року, згідно якого встановлені порушення:

1. пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у результаті донараховано податок на прибуток в сумі 51135,00 грн.;

2. п. 138.8 ст. 138; пп. 138.10.2, пп. 138.10.4, пп. 138.10.5 п. 138 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, в результаті донараховано податок на прибуток в сумі 228493 грн., в тому числі за 2 квартал 2011 року в сумі 91731 грн., за 3 квартал 2011 року в сумі 75791 грн., за 4 квартал 2011 року в сумі 41770 грн., за 1 квартал 2012 року в сумі 19201 грн.;

3. п.п. 188.1 ст. 188; п. 198.6, п. 198.3 ст. 198; п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України, в результаті донараховано податок на додану вартість в сумі 282875 грн., в тому числі за грудень 2011 року - 247397 грн., за січень 2012 року - 23176 грн., за лютий 2012 року - 6494 грн., за березень 2012 року - 5808 грн..

30 серпня 2012 року Коломийською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення: № , яким визначено зобов'язання по податку на прибуток у сумі 284429,25 грн., з них 279628 грн. - за основним платежем та 4801,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, № яким визначено зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 353593,75 грн., з них 282875 грн. - за основним платежем та 70718,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з огляду на наступне.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно із абзацом третім підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинному на момент виникнення спірних правовідносин), право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням п. 138.2, п. 138.11 ст. 138, п. п. 140.2 - 140.5 ст. 140, ст. ст. 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 даного Кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Таким чином, обов'язковою умовою для врахування витрат для визначення об'єкта оподаткування є наявність первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків цих витрат.

Згідно п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Кодексу визначено поняття витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім зміни капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Під господарською діяльністю згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України розуміється діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Матеріалами справи підтверджено, що 15 лютого 2011 року ПП «Дем'ян-Сервіс» (Виконавець) та ТОВ «Соломономанія» (Замовник) укладено договір №30 про надання персоналу (аутстафінг), за умовами якого Виконавець зобов'язується по заявці Замовника надати йому персонал певних професій і кваліфікації для забезпеченння виконання функцій, пов'язаних з господарською діяльністю.

Відповідно до пункту 2.1 договору за надання послуг замовник виплачує виконавцю суму, яка складається з суми базового кошторису з урахуванням ПДВ. Кошторис є базовим і додається до даного договору. Щомісяця сторони підписують акт виконаних робіт.

Факт виконання робіт підтверджено наявними у матеріалах справи копіями актів здачі-приймання робіт №А-00000226 від 31 грудня 2011 року (т. 1 а.с. 90), №А-00222226 від 31 грудня 2011 року (т. 1 а.с. 93), № А-00023673 від 10 листопада 2011 року (т. 1 а.с. 97), № 00024755 від 30 листопада 2011 року (т. 1 а.с. 100), № А-00023236 від 24 жовтня 2011 року (т. 1 а.с. 104), № А-00022475 від 26 вересня 2011 року (т. 1 а.с. 107), № А-00023068 від 30 вересня 2011 року (т. 1 а.с. 110), № А-00021595 від 18 серпня 2011 року (т. 1 а.с. 114), №А -00020868 від 26 липня 2011 року (т. 1 а.с. 117), № А-00019761 від 9 червня 2011 року (т. 1 а.с. 120), №А-00020636 від 30 червня 2011 року (т. 1 а.с. 123), №А-00019483 від 27 травня 2011 року (т. 1 а.с. 127), №А-00019795 від 31 травня 2011 року (т. 1 а.с. 130), №А-000018688 від 22 квітня 2011 року (т. 1 а.с. 134), №А-00018934 від 30 квітня 2011 року (т. 1 а.с. 137), №А-00018117 від 29 березня 2011 року (т. 1 а.с. 141), №А-00018401 від 31 березня 2011 року (т. 1 а.с. 144), №А-00017344 від 25 лютого 2011 року (т. 1 а.с. 147).

До кожного акту здачі-прийняття робіт підприємством надано додатки (розрахунки) з описом кількості працюючих, їх прізвищ та професії.

Так, у додатку № 1 до акту № А-00017344 здачі-прийняття робіт від 25 лютого 2011 року вказано, що в лютому 2011 року працювало 46 осіб, в тому числі 11 кошторисом не передбачені. В кошторисі вартості виконання робіт (послуг) до договору № 30 про надання персоналу (аутстафінг) від 15 лютого 2011 року визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи визначені на 40 чоловік. Кошторисом визначено сталу і однакову вартість договору надання персоналу по 40 працівників в сумі 86400 грн. по кошторисній вартості в лютому 2011 року витрати збільшено на 43200 грн..

У додатку (розрахунку) №2 та № 3 до актів № А-00018117 та № 00018401 від 31 березня 2011 року вказано, що в березні 2011 року працювало 35 осіб, в тому числі 4 кошторисом не передбачені. В кошторисі вартості виконання робіт (послуг) визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 40 чоловік. Кошторисом визначено сталу і однакову вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн., по кошторисній вартості в березні 2011 року витрати підприємства збільшено на 86400 грн. У березні 2011 року витрати збільшено на 74940,24 грн. на суму винагороди у розмірі 3,38% від товарообігу за березень 2011 року.

У додатку (розрахунку) №4 та №5 до актів № А-00018688, № 00018934 від 22 квітня 2011 року вказано, що в квітні 2011 року працювало 31 особи, в тому числі 3 працівника кошторисом не передбачені. В кошторисі вартості виконання робіт (послуг) визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи визначені на 40 чоловік. Кошторисом визначено сталу і однакову вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості в квітні 2011 року витрати збільшено на 86400 грн. У квітні 2011 року витрати збільшено на 90456,64 грн. на суму винагороди у розмірі 3,8% від товарообігу за квітень 2011 року.

У додатку (розрахунку) №6 та №7 до актів № А-00019483 та №00019795 здачі-прийняття робіт від 27 травня 2011 року вказано, що в травні 2011 року працювало 29 працівників, в тому числі 2 працівники непередбачені кошторисом. У кошторисі визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи визначені на 40 чоловік. Кошторисом визначено сталу вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості в травні 2011 року витрати підприємства збільшено на 86400 грн. У травні 2011 року витрати збільшено на 61073 грн. на суму винагороди у розмірі 3,06% від товарообігу за квітень 2011 року.

У додатку (розрахунку) № 8 та № 9 до актів № А-00019761, №00020636 від 09 червня 2011 року вказано, що в червні 2011 року працювало 28 осіб, в тому числі 3 працівника не передбачені кошторисом. У кошторисі визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 40 осіб, вказано вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості в червні 2011 року витрати підприємства збільшено на 86400 грн. У червні 2011 року витрати збільшено на 10660 грн. на суму винагороди у розмірі 0,5854% від товарообігу за червень 2011 року.

У додатку № 10 до акту № А-00020868 від 26 липня 2011 року вказано, що в липні 2011 року працювало 31 особа, в тому числі 3 працівника не передбачені кошторисом. У кошторисі визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 40 осіб, вказано сталу і однакову вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості в липні 2011 року витрати збільшено на 86400 грн..

У додатку № 11 до акту № А-00021505 від 18 серпня 2011 року вказано, що в серпні 2011 року працювало 31 особа, в тому числі 3 працівники не передбачені кошторисом. У кошторисі визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 40 осіб, вказано вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості в липні 2011 року витрати збільшено на 86400 грн..

У додатку (розрахунку) № 12 та № 13 до актів № А-00022475, № 00023068 від 26 вересня 2011 року зазначено, що у вересні 2011 року працювало 29 осіб, в тому числі 3 працівники не передбачені кошторисом. У кошторисі визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 40 осіб, вказано вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості у вересні 2011 року витрати підприємства збільшено на 86400 грн. У вересні 2011 року витрати збільшено на 7153 грн. на суму винагороди у розмірі 0,4236 % від товарообігу за вересень 2011 року.

У додатку (розрахунку) № 14 до акту № А-00023236 від 24 жовтня 2011 року вказано, що в жовтні 2011 року працювало 27 осіб, в тому числі 3 працівники не передбачені кошторисом. У кошторисі визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 40 чоловік, вказано вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості в жовтні 2011 року витрати збільшено на 86400 грн..

У додатку (розрахунку) № 15 та № 16 до актів № А-00023673, № 00024755 від 10 листопада 2011 року вказано, що у листопаді 2011 року працювало 26 осіб, в тому числі 3 працівника не передбачені кошторисом. У кошторисі визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 40 осіб, вказано вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості в листопаді 2011 року витрати збільшено на 86400 грн. У листопаді 2011 року витрати збільшено на 35000 грн. на суму винагороди у розмірі 2,419956 % від товарообігу за листопад 2011 року.

У додатку № 17 та № 18 до актів № А-00000226, № 00222226 здачі-прийняття робіт від 31 грудня 2011 року вказано, що працювали 26 осіб, в тому числі 3 працівника не передбачені кошторисом. У кошторисі визначено витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи на 40 чоловік, вказано сталу і однакову вартість договору надання персоналу по 40 працівниках в сумі 86400 грн. По кошторисній вартості в грудні 2011 року витрати підприємства збільшено на 86400 грн. У грудні 2011 року витрати збільшено на 82675 грн. на суму винагороди у розмірі 9,1155% від товарообігу за грудень 2011 року.

Таким чином, поданими позивачем документами, які висвітлюють зміст та обсяг виконаних робіт, підтверджено реальність виконання робіт та використання їх в господарській діяльності позивача.

Також господарська операція за договором надання послуг № 30 від 15.02.2011 року підтверджена й висновками Коломийської ОДПІ при перевірці контрагента ПП «Дем'ян-Сервіс», оскільки і договір і податкові накладні були предметом дослідження при перевірці податковим органом, який підтвердив правомірність такої господарської операції та її відповідність ст. 201 ПК України.

В акті перевірки також зроблено висновок про те, що загальна орендована позивачем площа приміщення та обладнання є економічно необгрунтованими, не дивлячись на те, що відповідно до договору оренди об'єкта нерухомості № 28 від 17.01.2011 року ТОВ «Соломономанія» орендувало частину будівлі загальною корисною площею 566,6 кв.м. за адресою: м. Коломия, вул. Шухевича, 59. Договір укладений на строк до 31.12.2013 року. Розмір орендної плати становить 60 грн. за кв. м., 34000 грн. на місяць. Частину орендованого приміщення ТОВ «СТД-ГРУП» здано в суборенду суб'єктам підприємницької діяльності, а інша використовувалась підприємством у господарській діяльності.

При цьому, висновки податкового огану щодо невикористання приміщення для господарської діяльності позивача не підтверджені, оскільки час здачі в суборенду частини приміщення позивач отримував оренду плату, тобто дохід.

Інша частина приміщення, як зазначено в договорі, використана для забезпечення діяльності товариства, що не спростовано відповідачем.

При цьому слід зазначити, що договір оренди, аналогічно, як і договір надання персоналу, їх правомірність та відповідність нормам податкового законодавства, підтверджена висновками Коломийської ОДПІ при перевірці контрагента, який надавав послуги по оренді приміщення та обладнання для ТОВ «СТД-Груп».

Висновки акту перевірки ґрунтуються лише на припущеннях щодо фіктивності (нікчемності) укладених договорів, його позиція про те, що ці правочини суперечать інтересам держави, не підкріплені належними доказами чи рішеннями суду про визнання їх такими.

Враховуючи, що операції з придбання послуг проведено на підставі реальних правочинів та їх підтверджено первинними документами, складеними з дотриманням вимог ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вимог «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого, суд дійшов вірного висновку, що ТОВ «СТД-ГРУП» правомірно включено до складу валових витрат та податкового кредиту відповідні суми.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції правильно встановив, що висновки відповідача, зазначені в акті перевірки, є неправомірними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - протиправними.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції - залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року по справі № 2а-2996/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено 17 березня 2015 року.