Справа № 813/8932/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 876/4870/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про винання нечинним припису, -

В С Т А Н О В И В :

27 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просила визнати нечинним виданий головним державним інспектором Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (ІДАБК) у Львівській області О. Мончак припис за № 70ш від 04.06.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою від 09 квітня 2014 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю та ухвалив визнати протиправним та скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області № 70ш від 04.06.2013 року ,,Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил".

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ІДАБК у Львівській області подала апеляційну скаргу,оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає,що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з порушенням приписів Законів України ,,Про основи містобудування" та ,,Про регулювання містобудівної діяльності".

З огляду на викладене відповідач вражає правомірним оскаржений припис, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 04.06.2013 року головний державний інспектор Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (ІДАБК) у Львівській області Мончак О. провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_1 на об'єкті будівництва з реконструкції квартири АДРЕСА_1. В результаті проведеної перевірки встановлено,що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_1 шляхом прибудови на місці знесеної частини будинку із збільшенням геометричних розмірів будинку з блокуванням до стіни будинку АДРЕСА_2 без згоди всіх мешканців будинку АДРЕСА_2 та без права на виконання будівельних робіт (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), чим порушила приписи абз. 2, 3, 7 ст. 5 Закону України ,,Про основи містобудування" та п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності".

За наслідками перевірки державний інспектор видав на ім'я ОСОБА_4 припис за № 70 ш від 04.06.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом знесення в 90-то денний термін з дня отримання припису самовільно збудованої добудови до житлового будинку на АДРЕСА_3.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржений припис позивачу неможливо виконати, оскільки його вимоги не стосуються реконструкції належної позивачу квартири АДРЕСА_1. Крім того, припис про знесення самочинного будівництва є протиправним.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, в силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України ,,Про основи містобудування" при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про порушення позивачем приписів наведених нормативно-правових актів, оскільки ОСОБА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_1 без згоди всіх мешканців будинку та без повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Статтею 38 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" посадові особи Інспекції державного архітектурно будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові до виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів апеляційний суд дійшов висновку, що посадові особи Інспекції державного архітектурно будівельного контролю мають право видавати приписи саме про усунення порушень вимог законодавства, а не вимагати знесення самочинно збудованого об'єкта, оскільки питання щодо знесення такого об'єкта відноситься до виключної компетенції суду. Передумовою звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва є невиконання вимог приписи.

Таким чином, припис може містити вимоги щодо отримання відповідних дозвільних документів на проведення будівництва, усунення істотного відхилення від проекту, порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм, тощо.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що, видаючи оскаржений припис, відповідач вийшов за межі своєї компетенції, допустив порушення наведених нормативно-правових актів, атому суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо визнання протиправним та скасування оскарженого припису.

При цьому суд у відповідності до вимог ст. 11 КАС України вийшов за межі позовних вимог, належним чином мотивувавши своє рішення.

Суд першої інстанції також вірно відзначив, що підставою для скасування припису є невідповідність вступної та описової частини припису резолютивній. Так, припис внесено ОСОБА_4, хоча власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1. А в резолютивній частині припису міститься вимога виконати припис шляхом знесення в 90-то денний термін з дня отримання припису самовільно збудованої добудови до житлового будинку на АДРЕСА_3, хоча в описовій частині зазначено, що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_1 без згоди всіх мешканців будинку та без повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Позивач подав письмову заяву про закриття провадження в справі у зв'язку з примиренням. Однак, на думку апеляційного суду, клопотання позивача задоволенню не підлягає, оскільки заяви про примирення мають надійти від обох сторін із зазначенням умов примирення. Заява про примирення від відповідача не надходила.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року у справі № 813/8932/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар