Справа № 2а-1321/2/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2015 р. м. Київ К/800/52390/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С. Я.

Конюшка К.В.

Мороз Л.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Сокальської міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання рішення недійсним, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом до Сокальської міської ради Львівської області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Сокальської міської ради від 17.12.2010 року в другій частині про відміну рішення виконкому Сокальської міської ради № 150 від 19.05.2010 року.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 27 січня 2012 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Сокальської міської ради від 17.12.2010 року в другій частині про відміну рішення виконкому Сокальської міської ради № 150 від 19.05.2010 року. «Про надання дозволу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на підготовку по містобудівних умов і обмежень на прибудову до житлового будинку по АДРЕСА_1».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулась з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, рішенням Сокальської міської ради від 17.12.2010 року №20 про відміну рішення виконавчого комітету № 150 від 19.05.2010 року, відмінено рішення виконавчого комітету № 150 від 19.05.2010 року. Постановою Сокальського районного суду від 28.12.2010 року визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Сокальської міської ради від 02.08.2010 року № 229 «Про відміну рішення виконавчого комітету Сокальської ради № 150 від 19.05.2010 р. «Про надання дозволу громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на підготовку містобудівних умов і обмежень на прибудову до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та зобов'язання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 припинити будівельні роботи розпочаті без відповідних документів.

Відповідно до постанови Сокальського районного суду Львівської області від 14.03.2011 року вбачається, що позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконною та скасовано рішення Сокальської міської ради від 17.12.2010 року № 20 «Про затвердження рішення виконавчого комітету Сокальської міської ради № 229 від 02.08.2010 р. «Про відміну рішення виконкому № 150 від 19-25.05.2010 р. про надання дозволу громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_4, на підготовку містобудівельних умов і обмежень на прибудову до житлового будинкуза вказаною адресою». Відповідно до акту земельної комісії при Сокальській міській раді з питань землі архітектури та комунального майна від 03.10.2010 року вбачаються рекомендації комісії про припинення будь - яких робіт до часу виготовлення необхідної документації.

Згідно з актом земельної комісії при Сокальській міській раді з питань землі архітектури та комунального майна від 09.02.2011 року вбачається, що комісія рекомендує ОСОБА_5 звернутись до суду для примусового знесення прибудови. Відповідно до акту санітарно - епідеміологічного обстеження об'єкту в АДРЕСА_2, вбачається будівництво прибудови до житлової квартири гр. ОСОБА_7, що проведено самовільно.

Відповідно до припису інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Львівській області від 16.08.2010 р. вбачається рекомендації по припиненню самовільних робі до отримання належним чином погодженої та завіреної проектної документації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що рішення Сокальської міської ради від 17.12.2010 року в другій частині про відміну рішення виконкому Сокальської міської ради № 150 від 19.05.2010 року, прийнято в порушення вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Натомість, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, вказав, що 2 сесія 5 скликання Сокальської міської ради від 17.12.2010 року №20 відміняла рішення органу виконавчої влади, а не органу місцевого самоврядування, а отже вказане рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (ч.2 ст.144). Цьому конституційному положенню відповідають Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», у частині 10 ст.59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, та інші закони України, зокрема «Про столицю України - місто-герой Київ», згідно з ч.3 ст.8 якого рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України зупиняються в установленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (ст.3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України

Також у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009р. у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) не зазначається про визнання неконституційними певних законів чи інших правових актів, а йдеться про офіційне тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.ч.1, 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них змін.

Відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення, не допущено при цьому порушень норм процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке прийнято відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року скасувати, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 27 січня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: