Справа № 461/9327/13-а 2а/461/421/13
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 876/12505/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Львова, в якому просить визнати неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі довідки для перереєстрації автомобіля та зобов'язати Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації зняти з балансового рахунку автомобіль марки Ауді А6, реєстраційний НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, об'єм двигуна - 1781 см. куб., виготовлений у 1996 році, та надати їй письмову довідку (дозвіл) для перереєстрації вищевказаного автомобіля на її ім'я; зобов'язати ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району при ГУМВС України у Львівській області провести перереєстрацію автомобіля марки Ауді А6, реєстраційний НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, об'єм двигуна - 1781 см. куб., виготовленого у 1996 році, на неї - ОСОБА_1.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі довідки для перереєстрації автомобіля ОСОБА_1. Зобов'язано Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації зняти з балансового рахунку автомобіль марки Ауді А6 (ідентифікатор НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1, 1996 року випуску, об'єм двигуна 1781 см3) та видати ОСОБА_1 довідку для перереєстрації даного автомобіля на її ім'я. Зобов'язано ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району при ГУМВС України у Львівській області провести перереєстрацію автомобіля марки Ауді А6 (ідентифікатор НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1, 1996 року випуску, об'єм двигуна 1781 см3) на ОСОБА_1.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що помилковим є посилання Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації в своєму листі на постанову Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999 «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями», оскільки на момент виникнення спірних правовідносин (2005 рік) дана постанова не набула чинності, а була чинна постанова Кабінету Міністрів України від 08.09.1997р. №999.

Разом з тим, суд першої інстанції посилається на те, що пунктом 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999 «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місце проживання і реєстрації інваліда.

Також, суд першої інстанції не бере до уваги посилання представника відповідача ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району при ГУМВС України у Львівській області на те, що перереєстрація автомобіля можлива лише після сплати усіх, передбачених податків та зборів, оскільки спірний автомобіль ввезений на територію України, як гуманітарна допомога із звільненням від оподаткування та обов'язкових платежів до бюджету відповідно до Закону України «Про гуманітарну допомогу» та Порядку митного оформлення вантажів гуманітарної допомоги затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22.03.2000 р. №544.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року та та постановити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що питання про вилучення автомобіля після смерті інваліда, який помер у 2008 році, автомобіля, отриманого ним як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда.

Апелянт посилається на те, що враховуючи те, що спірний автомобіль був отриманий Головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебував на обліку (ОСОБА_3) і виданий йому безоплатно, при перереєстрації даного автомобіля після смерті інваліда на члена його сімї, також необхідно виконати вимоги розділу «Забезпечення інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою» Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999 ( далі - Порядок ), а саме абзацу 7 пункту 41 (так як вказаний автомобіль перебував у користуванні інваліда ОСОБА_3 менше 10 років (з 14.07.2005 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1): «Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що у власності ОСОБА_3перебував автомобіль марки Ауді А6 (ідентифікатор НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1, 1996 року випуску, об'єм двигуна 1781 см3), що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та був переданий останньому в якості гуманітарної допомоги 14.07.2005 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер в м. Львові., що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3.

Також встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про укладення шлюбу та постійно проживала з батьком.

Листом Департаментом соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації від 20.02.2013 року №10-1999 ОСОБА_1 було відмовлено в переоформленні автомобіля, отриманого 14.07.2005 року її батьком - ОСОБА_3, в якості гуманітарної допомоги, з посиланням на те, що відповідно до абз.7 п.41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 661 від 26.04.2007 р. та № 387 від 17 квітня 2008 року) після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, крім випадків, зазначених в абзацах першому-п'ятому пункту 16 Порядку, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладені правові норми судом першої інстанції вірно встановлено, що у справі, яка розглядається, такою подією (фактом) є смерть інваліда ОСОБА_3

Згідно з пунктом 37 Порядку № 999 від 8 вересня 1997 року (у редакції, чинній на час прийняття рішення про надання автомобіля ОСОБА_3) після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безоплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Частиною 4 статті 4 ЦК України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Порядок від 8 вересня 1997 року був визнаний таким, що втратив чинність, Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що питання про вилучення після смерті інваліда, який помер у 2008 році, автомобіля, отриманого ним як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда.

У даному випадку, таким нормативно-правовим актом є Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» № 999 від 19 липня 2006 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок).

Пунктом 41 Порядку передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, крім випадків, зазначених в абзацах першому-п'ятому пункту 16 цього Порядку, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Абзацами першим-п'ятим пункту 16 зазначеного Порядку встановлено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї лише у разі, якщо в ній є інвалід, який має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншими положеннями пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями передбачено, що перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС на підставі письмової довідки, форма якої затверджується Мінпраці. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку.

Таким чином, правильним та таким, що відповідає нормам матеріального права, є розуміння під строком експлуатації автомобіля не періоду часу від дати виготовлення транспортного засобу, а терміну, на який отримує автомобіль інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитина-інвалід, тобто десятирічний строк.

З матеріалів справи вбачається, що даний транспортний засіб був зареєстрований на інваліда починаючи з 14.07.2005 року, а отже перебував у експлуатації менше 10 років.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Львова про визнання дій неправомірними Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі довідки для перереєстрації автомобіля та зобов'язання зняти з балансового рахунку автомобіль, зобов'язання ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району при ГУМВС України у Львівській області провести перереєстрацію автомобіля на неї.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року у справі №461/9327/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.03.2015 року