Справа № 826/20641/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 лютого 2015 року № 826/20641/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи - непідприємницького товариства «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» про визнання неправомірними дій, скасування постанов, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд, позивач) до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (надалі - УДВС ГУЮ у м. Києві, відповідач), за участю третьої особи - непідприємницького товариства «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» (надалі також третя особа) про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Бялого М.Г., скасування постанови від 15.12.2014р. ВП №45496951 про стягнення з боржника виконавчого збору, постанови від 15.12.2014р. ВП №45496951 про накладення штрафу в розмірі 1360 грн., зобов'язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №45496951 на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана Фондом за день до спливу строку для добровільного виконання рішення суду у зв'язку із чим позивач був змушений звернутись до відповідача із заявою про відкладення провадження виконавчих дій.

Окрім того, позивач зазначає, що Фондом виконано рішення суду у добровільному порядку шляхом видання розпорядження , яким зобов'язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «РЕАЛ БАНК»повернути Непідприємницькому товариству «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» пенсійні активи відповідно до рішення суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, письмових заперечень та копії матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, суду не надав.

Представники третьої особи позовні вимоги не визнали повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях та зазначили, що УДВС ГУЮ у м. Києві діяло відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем рішення суду фактично не виконано.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2014р.у справі №826/10716/14 позовНепідприємницького товариства «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Фонду щодо неповернення Непідприємницькому товариству «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» пенсійних активів у розмірі 4 900 000 грн., розміщених у ПАТ «Реал-Банк» згідно договору №78/29-19/БТ від 22.11.2013р. про залучення на строковий депозит грошових коштів суб'єкта господарювання та зобов'язано Фонд повернути Непідприємницькому товариству «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» пенсійні активи у розмірі 4 900 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2014р. апеляційні скарги Фонду та Уповноваженої особи Фонду залишено без задоволення, а постанову - без змін.

На виконання вищезазначеної Постанови, Київським апеляційним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист від 12.11.2014р. про зобов'язання Фонду повернути Недержавному корпоративному пенсійному фонду ВАТ «Укрексімбанк» пенсійні активи у розмірі 4 900 000грн., розміщені у ПАТ «РЕАЛ БАНК» згідно з Договором.

Недержавним корпоративним пенсійним фондом ВАТ «Укрексімбанк» 14.11.2014р. подано до УДВС ГУЮ у м. Києвівідповідну заяву про примусове виконання рішення.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Бялого М.Г. від21.11.2014р. відкрито виконавче провадження №45496951 про примусове виконання виконавчого листа.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду у 7-денний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також пунктом 3 попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення буде виконано у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчим дій.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження та отримано Фондом 27.11.2014р.

Постановою державного виконавця від 02.12.2014р. ВП №45496951 відкладено провадження виконавчих дій до 09.12.2014р. за заявою боржника - Фонду.

В подальшому, у зв'язку з невиконанням Фондом рішення суду і вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2014р., з урахуванням постанови державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій до 09.12.2014 p., державним виконавцем, винесено відповідні постанови від 15.12.2014р. ВП №45496951 про стягнення з Фонду виконавчого збору у розмірі 490 000,00 грн. та про накладення штрафу у розмірі 1 360 грн..

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно положень ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2014р. ВП №45496951не оскаржена, тобто є чинною і такою, що підлягає виконанню.

Так, державним виконавцем надано Фонду строк для добровільного виконання рішення суду, який закінчується 28.11.2014 р. - п'ятниця.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується Фондом у своїй позовній заяві, останній отримав постанову УДВС ГУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження у встановлені законом строки 27.11.2014p., тобто за один день до закінчення строку для добровільного виконання рішення суду.

Окрім того, Фондом 01.12.2014p., тобто після закінчення строку для добровільного виконання рішення суду, подано до УДВС ГУЮ у м. Києвізаяву про відкладення провадження виконавчих дій на десятиденний строк.

Так, постановою від 02.02.2014р. відкладено провадження виконавчих дій до 09.12.2014р.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що у Фонду була можливість з 27.11.2014р. по 09.12.2014р. виконати в добровільному порядку рішення суду, проте Фондом рішення не виконано, пенсійні активи у розмірі 4 900 000 грн.Непідприємницькому товариству «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» не повернуто.

Разом з тим, у зв'язку з подальшим невиконанням Фондом рішення суду державним виконавцем направлена вимога № 791/1 від 15.12.2014р. про надання інформації щодо стану виконання рішення суду.

Фондом листом від 15.12.2014р. надано відповідь, з якої вбачається, що Фондом оформлено розпорядження від 04.12.2014р. № 11-р про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду повернути Недержавному корпоративному пенсійному фонду ВАТ «Укрексімбанк» пенсійні активи у розмірі 4 900 000 гри. Вищевказане розпорядження Фонду залишено без задоволення Уповноваженою особою Фонду з посиланням, зокрема, на незаконність такого розпорядження, оскільки останнє суперечить вимогам чинного законодавства України (лист Уповноваженої особи Фонду від 10.12.2014р. № 14-04/5023).

З цього приводу суд зазначає, що такі дії Фонду - видання розпорядження, адресоване третій особі, що не є зобов'язаною за рішенням суду, та навіть не була залучена до участі у справі, при тому, що кошти в дійсності поверненні не були - не є виконанням рішення суду, оскільки згідно виконавчого листа саме Фонд зобов'язано особисто виконати рішення суду та повернути пенсійні активи у сумі 4 900 000 грн.Непідприємницькому товариству «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» як їх законному розпоряднику.

Таким чином, суд не бере до уваги твердження боржника на те, що Фондом на виконання вимоги державного виконавця видано розпорядження, оскільки вони є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення нароботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - віл сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк для виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги положення ст.. 89 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання боржникомрішення суду без поважних причин державний виконавець цілком правомірно і обґрунтовано виніс постанову від 15.12.2014р. ВП №45496951про накладення штрафу у розмірі - 1 360,00 грн., а отже позовні вимоги про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця БялогоМ.Г. та скасування постанови від 15.12.2014р. ВП №45496951 про накладення штрафу в розмірі 1360 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Окрім того, у відповідності до положень ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувачата у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачений виключний перелік виконавчих документів за якими виконавчий збір не стягується, а саме: про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина друга статті 28).

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що виконавчий збір стягується з боржника у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений для самостійного його виконання,а державний виконавець зобов'язаний у разі невиконання боржником рішення у строк, установлений для добровільного виконання, винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» з відповідними змінами, роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Таким чином, оскільки Фондом рішення суду у добровільному порядку не виконано, державний виконавець у межах наданих йому повноважень та з підстав, визначених чинним законодавством України виніс постанову від 15.12.2014р. ВП №45496951 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Окрім того, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження підлягає закінченню у разі: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону, згідно якої якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням рішення суду відповідачем винесено постанову від 25.12.2014р. ВП №45496951 про закінчення виконавчого провадження та направлено до правоохоронних органів подання (повідомлення) про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що Фондом виконало рішення суду у добровільному порядку, а тому виконавче провадження у даній справі мало бути закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказані обставини не підтвердженні жодними доказами і спростовуються відповідачем.

При цьому питання щодо наявності поважних причин щодо невиконання рішення суду, що набрало законної сили, наявність/відсутність складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України (невиконання судового рішення), має вирішуватись у відповідному процесуальному порядку.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про зобов'язання відповідачавинести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №45496951 на підставі Закону України «Про виконавче провадження» є також необґрунтованими, оскільки вказана постанова на момент винесення рішення по даній справі фактично винесена на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко