Справа № 826/9238/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9238/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін О.А. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, третя особа: публічне акціонерне товариство «Укрбудресурси» про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 липня 2014 року у відкритті провадження за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, третя особа: публічне акціонерне товариство «Укрбудресурси» про звільнення майна з-під арешту відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена при неповному з'ясуванні всіх обставин справи та порушенні норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем набуто право власності на транспортний засіб, яке встановлено та зареєстровано у відповідності до чинного законодавства, позивач не є учасником виконавчого провадження, а тому в силу ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» ним правомірно подано позов в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, між АКІБ «Укрсиббанк» та ОФ ВАТ фірма «Укрбудресурси» було укладено кредитний договір №0 від 01 червня 2007 року та договір застави транспортного засобу від 01 червня 2007 року, відповідно до якого Одеська філія ВАТ фірма «Укрбудресурси» в забезпечення виконання кредитного договору передало Банку в заставу транспортний засіб CHEVROLET LACETTI, номер кузова (шасі, рама) №KL1NA19ВЕ7К603101, реєстраційний номер ВН3357ВЕ, рік випуску - 2007, колір - червоний, тип - легковий седан.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02 червня 2014 року відповідачами накладено арешт на все рухоме майно ПАТ «Укрбудресурси», а саме постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М. від 15 серпня 2011 року ВП №274647711, а також постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві від 28 лютого 2012 року ВП №28043600.

Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві вищевказаний транспортний засіб оголошено у розшук постановою головного державного виконавця Мироненко Н.М. від 12 квітня 2013 року ВП №28043600.

07 лютого 2014 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 01 червня 2007 року та договором застави транспортного засобу від 01 червня 2007 року, внаслідок чого позивач набув права кредитора у вищезазначених зобов'язаннях, тому, на думку позивача, він має пріоритетне (переважне) право на звернення стягнення на зазначене вище майно (транспортний засіб CHEVROLET LACETTI, номер кузова (шасі, рама) №KL1NA19ВЕ7К603101, реєстраційний номер ВН3357ВЕ, рік випуску - 2007, колір - червоний, тип - легковий седан) перед іншими особами, а тому арешт майна порушує його інтереси.

Дане право вимоги позивача підтверджується також рішенням Господарського суду м.Києва від 24 лютого 2014 року у справі №916/3034/13, відповідно до якого стягнуто з ПАТ «Укрбудресурси» в особі Одеської філії ПАТ «Укрбудресурси» на користь ТОВ «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» заборгованість у загальній сумі 32251,76 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з того, що позовні вимоги щодо зняття арешту з рухомого майна не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства з огляду на необхідність встановлення права на заставлене майно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав:

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У відповідності до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13 грудня 2010 року №3 (із змінами) судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з позовної заяви, позивач фактично просить звільнити майно з-під арешту у зв'язку з тим, що має пріоритетне (переважне) право на звернення стягнення на зазначене майно перед іншими особами, а тому арешт майна порушує його права та інтереси.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що заявлений спір про звільнення майна з-під арешту не є публічно-правовим в розумінні КАС України, оскільки за характером правовідносин не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, яке надано у п.1 ч.1 ст.3 КАС України, заявлені вимоги щодо звільнення майна з-під арешту фактично свідчать про наявність спору про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на заставлене майно, як заставодержателя, у відносинах з іншими кредиторами, а позовні вимоги щодо зобов'язання виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна заборону на відчуження транспортного засобу марки CHEVROLET LACETTI, номер кузова (шасі, рама) № KL1NA19ВЕ7К603101, реєстраційний номер ВН3357ВЕ, рік випуску - 2007, колір - червоний, тип - легковий сєдан, який належить на праві власності ПАТ «Укрбудресурси» та є заставним майном ТОВ «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ», а також зобов'язання виключити з розшуку даний транспортний засіб, який був накладений 12 квітня 2013 року в рамках виконавчого провадження №28043600, фактично є похідними від вимог щодо звільнення з-під арешту майна та стосуються визначення наявності права у позивача на це майно, а тому мають розглядатись за правилами господарського судочинства, у зв'язку з чим ухвала Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 липня 2014 року про відмову у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України є правомірною, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, в силу ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (ст.ст.60, 87 Закону України «Про виконавче провадження»), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні ст.1 ГПК України.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам ст.1 ГПК України.

Доводи апелянта щодо можливості звернення до адміністративного суду інших учасників виконавчого провадження в силу ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» судом не приймаються, оскільки перелік інших учасників виконавчого провадження визначений ст.7 вищезазначеного Закону та позивач не відноситься до жодного з них.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 березня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.