Справа № 810/7087/14
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року (11:54 год.) м. Київ 810/7087/14

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кушнової А.О.

за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Колеснікова Н.Є. (за довіреністю)

від відповідача: Шнягін О.Г. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом до проВідділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі Київської області Ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Поділля» стягнення заборгованості

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось з позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі Київської області до Ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Поділля" про стягнення капіталізованих платежів на суму 895020,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариством прийнято рішення про припинення юридичної особи шляхом ліквідації, разом з тим, всупереч вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідач відмовляється сплатити визначену Фондом суму капіталізованих платежів у розмірі 895020,70 грн. для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві.

В судовому засіданні, призначеному на 14 січня 2015 року, позивачем надано уточнений розрахунок заявлених позовних вимог внаслідок виправлення описок щодо виплат, належних гр. ОСОБА_3 (а.с. 19).

19 лютого 2015 року позивачем заявлене клопотання про збільшення позовних вимог на 4594,80 грн. внаслідок перерахунку належної до сплати суми з урахуванням показників середньої очікуваної тривалості життя чоловіків та жінок на момент здійснення капіталізації.

10 березня 2015 року позивач надав суду клопотання про збільшення позовних вимог на суму 30327,00 грн. внаслідок включення до суми позову витрат на придбання автомобіля гр. ОСОБА_3 у 2008 році. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача капіталізовані платежі в загальній сумі 929942,50 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує, мотивуючи свою позицію тим, що чинне законодавство не передбачає обов'язку сплати капіталізованих платежів страхувальником у разі його добровільної ліквідації поза процедурою банкрутства.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, заслухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Поділля» зареєстроване Баришівською районною державною адміністрацією Київської області 3 березня 2000 року як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серія А00 №532738 (а.с. 94) та знаходиться на обліку як платник страхових внесків у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі Київської області.

Відповідно до матеріалів справи, ТОВ «Агрофірма Поділля» передано позивачу особові справи громадян ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зазнали трудового каліцтва внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Так, згідно з актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 14 грудня 1983 року №1 ОСОБА_6 отримав трудове каліцтво (а.с. 47). За висновком МСЕК від 16 жовтня 1991 року №028412 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 50% та 3 група інвалідності (а.с. 48).

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі від 29 березня 2013 року №1001/62/62/30 ОСОБА_6 призначено безстрокову щомісячну страхову виплату у розмірі 1550,70 грн. (а.с. 66).

Згідно з актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 18 травня 2002 року №1 ОСОБА_7 отримав трудове каліцтво (а.с. 50-51). За висновком МСЕК від 15 серпня 2002 року №156464 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 50% та 3 група інвалідності (а.с. 52).

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі №1001/60/60/58 від 29 березня 2013 року ОСОБА_7 призначено безстрокову щомісячну страхову виплату у розмірі 1199,70 грн.(а.с. 67). З вказаної постанови також вбачається, що ОСОБА_7 встановлено пенсію по інвалідності у розмірі 150,00 грн.

Згідно з актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві 29 жовтня 2001 року №1 ОСОБА_3 отримав трудове каліцтво (а.с. 54-55). За висновком МСЕК від 16 січня 2002 року №157996 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 60% та 3 група інвалідності (а.с. 56).

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі №1001/40/40/95 від 29 березня 2013 року ОСОБА_3 призначено безстрокову щомісячну страхову виплату у розмірі 552,94 грн.(а.с. 68).

Згідно з актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві 16 серпня 1996 року №2 ОСОБА_5 отримав трудове каліцтво (а.с. 60-61). За висновком МСЕК від 20 вересня 2006 року №б/н потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 25% (а.с. 62).

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі №1001/59/59/50 від 29 березня 2013 року ОСОБА_5 призначено безстрокову щомісячну страхову виплату у розмірі 297,54 грн. (а.с. 69).

Згідно з актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 5 січня 1977 року ОСОБА_4 отримав трудове каліцтво (а.с. 64). За висновком МСЕК від 19 травня 1993 року №012027 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 50% та 3 група інвалідності (а.с. 65).

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі №1001/36/36/99 від 29 березня 2013 року ОСОБА_4 призначено безстрокову щомісячну страхову виплату у розмірі 657,98 грн.(а.с. 70).

1 вересня 2014 року Загальними зборами учасників ТОВ «Агрофірма Поділля» прийняте рішення, оформлене протоколом №01/09/14, про припинення ТОВ «Агрофірма Поділля» шляхом його ліквідації (а.с. 99).

3 вересня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено інформацію щодо рішення засновників ТОВ «Агрофірма Поділля» про припинення юридичної особи (а.с. 96-98).

Листом від 20 жовтня 2014 року вих.№198 позивач звернувся до відповідача з відповідним розрахунком та вимогою про визнання кредиторських вимог, пов'язаних із сплатою капіталізованих платежів (а.с. 41).

За результатами розгляду вимоги, відповідач листом від 21 листопада 2014 року №12 повідомив про невизнання заявленої до сплати суми капіталізованих платежів (а.с. 6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам між сторонами, суд виходив із наступних міркувань.

Частиною 2 статті 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон України № 1105-XIV.)

Основними принципами страхування від нещасного випадку, зокрема, є: своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком; обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян-суб'єктів підприємницької діяльності.

У силу вимог пункту 2 частини 2 статті 45 Закону України № 1105-XIV, роботодавець, як страхувальник, зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду.

Згідно статей 6, 7 Закону України № 1105-XIV страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи. Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Роботодавцем відповідно до цього Закону вважається власник підприємства або уповноважений ним орган та фізична особа, яка використовує найману працю.

За змістом статей 15, 46 цього Закону, Фонд - це некомерційна самоврядна організація, яка провадить збір та акумулювання страхових внесків.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України № 1105-XIV фінансуванням та джерелом надходження коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків є капіталізація платежів, що надходять у разі ліквідації страхувальника.

Капіталізація платежів для задоволення вимог по зобов'язанням, що виникли у результаті заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, проводиться відповідно до Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 765 (далі - Порядок №765).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку №765 капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

За змістом пункту 3 Порядку капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що вимоги статті 46 Закону України № 1105-XIV та приписи Порядку №765 щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, ліквідація підприємства, яке є платником страхових внесків за рішенням загальних зборів поза процедурою банкрутства у жодному випадку не звільняє таке підприємство від обов'язку здійснити капіталізацію платежів.

Аналогічна правова позиція щодо наявності у суб'єкта господарювання, що ліквідується, обов'язку проводити капіталізацію страхових виплат висловлена Верховним Судом України у постанові від 26 червня 2012 року (справа № 21-156а12).

Статтею 2442 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема Розрахунку потреби в капіталізації коштів, що долучений в судовому засіданні 10 березня 2015 року, потреба в капіталізації коштів для розрахунку із потерпілими на виробництві станом на 31 жовтня 2014 року становить 929942,50 грн., у тому числі:

67429,79 грн. - загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з ОСОБА_4;

121110,68 - загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку зі ОСОБА_5;

247491,72 грн. - загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з ОСОБА_6;

313400,34 грн. - загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з ОСОБА_7;

74713,25 грн. - потреба в капіталізації коштів для розрахунку з ОСОБА_3;

105796,73 грн. - потреба в капіталізації коштів на придбання спеціальних транспортних засобів пересування, запасних частин до них ОСОБА_3

З приводу вимог позивача про стягнення капіталізованих платежів на придбання спеціальних засобів пересування, палива та ремонт і технічне обслуговування транспортного засобу, суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку, загальна сума на покриття потреб позивача для придбання потерпілому ОСОБА_3 спеціального засобу пересування, запасних частин до нього становить 105796,73 грн., з яких:

30327,00 грн. - вартість придбаного в 2008 році автомобіля ЗАЗ110377-40

70020,00 грн. - сума на покриття витрат з придбання автомобіля після спливу 10 річного строку експлуатації;

2350,86 грн. - сума, необхідна на покриття витрат з придбання палива;

3098,87 грн. - сума, необхідна на покриття витрат на ремонт і технічне обслуговування транспортного засобу.

Частиною 6 Закону України №№ 1105 XIV встановлено, що за наявності медичних показань для одержання автомобіля і наявності або відсутності протипоказань до керування ним Фонд соціального страхування від нещасних випадків забезпечує потерпілого автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, організовує та оплачує навчання водінню автомобіля, а також виплачує компенсацію на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування в порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з висновком МСЕК Фонд соціального страхування від нещасних випадків може відшкодовувати також інші витрати.

Механізм забезпечення інвалідів легковими автомобілями визначений Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (далі - Порядок №999).

За змістом пункту 2 Порядку №999 фінансування витрат, пов'язаних з отриманням автомобілів та підготовкою їх до експлуатації, для осіб, інвалідність яких пов'язана з трудовим каліцтвом, що настало від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється за рахунок коштів, передбачених у бюджеті Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Наказом начальника Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області від 26 вересня 2008 року №160 прийнято рішення про видачу потерпілому ОСОБА_3, автомобіля ЗАЗ 110377-40, загальною вартістю 30327,00 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі Серія НДЦ №805328 від 29 вересня 2008 року, вказаний транспортний засіб передано потерпілому ОСОБА_3 у користування.

Пунктом 14 зазначеного Порядку передбачено, що заміна автомобілів, отриманих інвалідами, яким групу інвалідності встановлено безстроково, провадиться на підставі заяви інваліда після закінчення десятирічного строку експлуатації на підставі раніше виданого висновку облМСЕК (ЦМСЕК, КрМСЕК) про наявність медичних показань для забезпечення автомобілем без повторного медичного огляду з обов'язковим урахуванням висновку лікувально-профілактичного закладу про спроможність інваліда керувати автомобілем на момент прийняття рішення про забезпечення автомобілем (крім випадків, передбачених пунктом 24-1 цього Порядку).

Отже, переданий ОСОБА_3 автомобіль підлягає заміні після кожних 10 років експлуатації.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума капіталізації платежів на придбання нового автомобіля становить 70020,00 грн., що відповідає вартості останнього придбаного управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Київській області автомобіля для потерпілих, обладнаного для управління потерпілим без двох ніг.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно з висновком МСЕК №566 ОСОБА_3 придатний до керуванням автомобілем на одну ногу і дві руки, вартість якого складає 67650,00 грн. і підтверджується видатковою накладною №10327 від 27 лютого 2014 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про завищення позивачем розрахованої суми капіталізованих платежів на придбання спеціальних засобів пересування в розмірі 2370,00 грн. ( 70020-67650=2370).

Натомість вимоги позивача про відшкодування вартості придбаного у 2008 році автомобіля ЗАЗ 110377-40 у розмірі 30327,00 грн. задоволенню не підлягають, позаяк витрати на забезпечення застрахованих осіб спеціальними транспортними засобами, понесені до прийняття рішення про ліквідацію страхувальника, не є заборгованістю у розумінні Порядку № 765 та повністю покриваються за рахунок бюджету відповідного Фонду.

При цьому аналіз положень Закону України № 1105-XIV та Порядку свідчить, що капіталізації підлягають лише ті платежі, що будуть здійснюватись Фондом у майбутньому, виходячи із показників середньої тривалості життя для чоловіків і жінок на момент капіталізації.

Водночас, жодних доказів існування у відповідача заборгованості із сплати страхових внесків до Фонду за попередні періоди у матеріалах справи відсутні.

Щодо стягнення капіталізованих коштів на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів у розмірі 5449,73 грн., то суд зазначає, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Станом на 2014 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становив 949,00 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №719-VII).

Враховуючи показник середньої очікуваної тривалості життя чоловіків у віці 68 років (11,26) за 2013 рік, суд дійшов висновку щодо правомірності та обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача сум капіталізованих платежів на придбання палива та ремонт і технічне обслуговування транспортного засобу у розмірі 2350,86 грн. і 3098,87 грн. відповідно.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Агрофірма Поділля» капіталізованих платежів на придбання потерпілому ОСОБА_3 спеціального засобу пересування, запасних частин до нього підлягає задоволенню в частині, що не суперечить чинному законодавству і становить 73099,73 грн.

Стосовно решти вимог про стягнення капіталізованих платежів для розрахунку з потерпілими ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 824145,78 грн., що не стосуються покриття затрат позивача на придбання спеціальних засобів пересування, палива та ремонт і технічне обслуговування транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що для визначення періоду, на який розраховувалася капіталізація платежів використано дані середньої очікуваної тривалості життя осіб за 2013 рік, надані Державною службою статистики України у відповідь на звернення позивача.

Згідно зазначеним даним середня очікувана тривалість життя для чоловіків у віці 74 роки (потерпілий ОСОБА_4) становить 8,54 років, середня очікувана тривалість життя для чоловіків у віці 68 років (потерпілий ОСОБА_3.) становить 11,26 років, середня очікувана тривалість життя для чоловіків у віці 35 років (потерпілий ОСОБА_5) становить 33,92 років, середня очікувана тривалість життя для чоловіків у віці 64 роки (потерпілий ОСОБА_6.) становить 13,3 роки та середня очікувана тривалість життя для чоловіків у віці 54 роки (потерпілий ОСОБА_7.) становить 19,35 років.

З розрахунку потреби в капіталізації коштів, зробленого позивачем, вбачається, що його проведено шляхом множення розміру щомісячної виплати потерпілим особам на середню очікувану тривалість життя.

Таким чином, розрахунок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань відповідача перед потерпілими ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з відшкодування страхових виплат та виплати пенсії по трудовому каліцтву у розмірі 824145,78 грн. здійснений відповідно до вимог чинного законодавства та підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи вищезазначене, сума капіталізованих платежів, що підлягає стягненню з позивача становить 897245,50 грн. з урахуванням того, що загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілими згідно Розрахунку потреби в капіталізації коштів станом на 31 жовтня 2014 року складає 929942,51 грн., а позивач просить стягнути з відповідача 929942,50 грн., суд виходить з дискреційного права позивача визначати суму стягнення та стягує 897245,50 грн. без урахування різниці в зазначених сумах в 0,01 грн.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність стягнення з відповідача капіталізованих платежів у розмірі 32697,00 грн., позивач суду не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Поділля» (ідентифікаційний код 00849936) на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бориспільському районі Київської області капіталізовані платежі у розмірі 897245,50 грн. (вісімсот дев'яносто сім тисяч двісті сорок п'ять грн. 50 коп.).

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.