Справа № 2-а-9557/11/0226
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-9557/11/0226

Головуючий у 1-й інстанції: Рибчинський В.П.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2011 року позивач звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними; зобов'язання відповідача перерахувати та здійснити позивачу виплату щорічної допомоги на оздоровлення як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік та 2011 рік включно в сумі 11406 грн.; зобов'язання відповідача призначити позивачу і виплачувати кожного року щорічну допомогу на оздоровлення як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 4 мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати, яка визначається на момент виплати.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2012 року позов задоволено частково: зобов'язано відповідача перерахувати та здійснити позивачу виплату щорічної допомоги на оздоровлення як потерпілому від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду ІІІ групи, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2011 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати, яка визначається на момент виплати (квітень 2011 року).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2012 року скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 197 КАС України проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копією довідки серії МСЕ № 000931, та має право на пільги, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З листа управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області № 679 від 16.03.2012 року встановлено, що допомога на оздоровлення за 2011 рік позивачу виплачена в квітні 2011 року в розмірі 90 грн. (а.с.33).

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІІ групи у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 48 Закону (у редакції підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005 року № 562 було установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІІ групи у розмірі 90 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 КАС України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005 року № 562.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на ст. 99 КАС України, відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що допомога на оздоровлення за 2011 рік позивачу виплачена в квітні 2011 року (а.с. 33).

До адміністративного суду позивач звернувся з позовом 02.08.2011 року (а.с. 1), тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав, свобод, та інтересів.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах:

за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру - 0,03 розміру мінімальної заробітної плати;

за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду - 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" розмір мінімальної заробітної плати становить станом на 1 січня поточного року 1073 грн.

Таким чином, апелянтом не було сплачено суму судового збору в розмірі 16,10 грн.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб, строках та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 квітня 2012 року - без змін.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 16,10 грн. в дохід Державного бюджету України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.