Справа № 367/2317/14-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/2317/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Пархоменко О.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г., Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період, починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює 85 розмірам мінімальних заробітних плат; визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити одноразову компенсацію як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат; зобов'язання у подальшому нараховувати та виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року, адміністративний позов в частині вимог про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання відповідача провести нарахування, перерахунок та виплату соціальних виплат за період до 29 жовтня 2013 року залишено без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 31 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області по нарахуванню та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_4 за 2013 рік в розмірі меншому, ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2013 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням вже проведених виплат. В інший частині позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч. 8 ст. 183-2 КАС України, апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2014 року позивач звернувся до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради із заявою про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та одноразової компенсації як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Листом № 1381 від 17 квітня 2014 року позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації позивачу.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради та їй була нарахована одноразова компенсація як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до 1 категорії, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, в сумі 284,40 грн. Згідно з розпорядженням про призначення компенсації, одноразова щорічна допомога на оздоровлення складає за 2007 рік - 100,00 грн.; 2008 рік - 100,00 грн.; 2009 рік - 100,00 грн.; 2010 рік - 100,00 грн.; 2011 рік - 100,00 грн.; 2012 рік - 120,00 грн.; 2013 рік - 120,00 грн.

Таким чином, щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась позивачу у 2013 році у розмірі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а одноразова компенсація - відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» визначено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - інвалідам I і II групи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 120,00 грн.

З огляду на те, що Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року є чинною на даний час та встановлює розміри допомоги на оздоровлення, які відповідають фінансовим ресурсам Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік, у Кабінету Міністрів України не виникло необхідності у прийнятті відповідного нормативно-правового акту в 2013 році.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача при виплаті позивачу допомоги на оздоровлення у 2013 році у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 червня 2014 року у справі № К/800/58848/13.

Щодо виплати позивачу компенсації за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, колегія суддів звертає увагу на те, що така допомога була нарахована та виплачена позивачу 28 травня 2012 року у розмірі 284,40 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року, позовні вимоги за період з 1996 року до 29 жовтня 2013 року залишено без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є обґрунтованими та відповідають наведеним законодавчим нормам.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів правомірності відмови у перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат в порядку та на умовах, визначених положеннями статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується наявними в матеріалах справи документами та наведеними законодавчими нормами.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині задоволення позовних вимог невірно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим постанова в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254, 256 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 грудня 2014 року в частині задоволенні позовних вимог - скасувати та ухвалити нову.

У скасованій частині у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

В іншій частині постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 грудня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.