Справа № 826/6518/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 березня 2015 року м. Київ К/800/48403/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Штульман І.В.,

при секретарі судового засідання: Крапивці Л.А.,

з участю: представника позивача Зубар О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вищого адміністративного суду України в касаційному порядку справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування») до державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору за касаційною скаргою представника позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року представник ПАТ «Укргазвидобування» звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив визнати протиправною і скасувати постанову ВДВС від 24 квітня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Посилався на те, що позивач добровільно виконав наказ суду до початку його примусового виконання, тому стягнення виконавчого збору є необґрунтованим.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження».

Статтею 25 цього Закону передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виходячи з положень цієї норми, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Окрім того, відповідно до частини третьої статті 27 зазначеного Закону у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у Постанові від 28 січня 2015 року.

Як установлено судами, після відкриття виконавчого провадження у справі, ВДВС ніяких дій, окрім направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження, спрямованих на виконання рішення суду не вчинялося. В свою чергу позивачем борг погашався в добровільному порядку 17, 18, 22 та 24 квітня 2014 року.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень, передбачених частиною другою статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічні правовідносини, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, в тому числі щодо юрисдикції, визначається статтею 181 КАС України.

Виходячи зі змісту частини першої цієї норми, роз'яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року № 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму ВАСУ від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», критерієм визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юридична належність суду, який видав виконавчий лист, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. При цьому слід урахувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби належать також їх представники за законом чи договором.

Згідно фактичних обставин справи, встановлених судами, постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2014 року винесена на підставі наказу господарського суду м. Києва від 05.02.2014 року, яким постановлено стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ЗАТ «Український об'єднаний капітал» 3% річних у розмірі 42821,57 грн., інфляційні витрати 46786,85 грн., судовий збір у розмірі 1792,37 грн. Спір виник щодо стягнення виконавчого збору з позивача за невиконання в добровільному порядку наказу господарського суду. Позов пред'явлено представником боржника, тобто сторони виконавчого провадження.

З урахуванням зазначених обставин справи та норм права, суди прийшли до помилкового висновку, що цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів, тому попередні судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України (якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства).

Такий спір може бути розглянутий за правилами господарського судочинства.

На підставі наведеного, керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2014 року скасувати, а провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - закрити у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити, що спір, який виник між сторонами, може бути вирішений в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман