Справа № 1423/200/11
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Київ К/800/28127/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 жовтня 2012 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 звернувся з позовом про зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності, яка настала внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням інвалідності, але рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі(смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12 квітня 2012 року у виплаті такої допомоги йому було відмовлено.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2012 року позов задоволено, визнано протиправною відмову Міністерства Оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано Міноборони призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі, яка є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби у Збройних Силах СРСР.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 жовтня 2012 року змінено, викладено резолютивну частину в наступній редакції: «Зобов`язати Міноборони України та Миколаївській обл..військкомат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в зв`язку з отриманням другої групи інвалідності, яка настала внаслідок виконання обов`язків військової служби відповідно до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року»

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Міноборони звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що Наказом Головнокомандуючого Сухопутними військами СРСР від 09 вересня.1991 року № 0912 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за п. «б» ст.59 (за хворобою). На підставі відповідного припису військової частини НОМЕР_1 позивач з 25 квітня 1992 року взятий на військовий облік Центрального військового комісаріату м. Миколаєва.

19 грудня 2007 року актом огляду Першої міжрайонної МСЕК м. Миколаєва позивачу безстроково встановлено другу групу інвалідності в зв`язку з виконанням інтернаціонального обов`язку у державах, що ведуть бойові дії.

07 травня 2009 року позивач подав до Миколаївського військкомату заяву про виплату грошової допомоги в зв`язку із встановленням інвалідності, яка передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та отримав листа від 21 травня 2009 року № ЮН-46366 про відмову у виплаті, посилаючись на те, що на нього не розповсюджується положення Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабміну від 28 травня 2008 року № 499.

Рішенням комісії від 12 квітня 2012 року № 2 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на день його звільнення діяла ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідно ч. 2ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з неправомірності дій Міноборони при відмові позивачу у вимогах щодо нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до ст. 16 Закону № 2011-ХІІ право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Наведене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України по справі № 21-446а14, яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, відмова відповідачів в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю є протиправною.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Керуючись ст. 220, 220-1, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України,

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України - відхилити, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2012 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець