Справа № 826/4747/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 березня 2015 року № 826/4747/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної виконавчої служби України

провизнання протиправними та скасування постанов від 21.03.2014
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної виконавчої служби України про визнання незаконними та скасування постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень (відмову в прийнятті до провадження виконавчих документів) від 21.03.2014 ВП № № 42616992,42616636, зобов'язання прийняти до виконання виконавчі документи та відкрити виконавчі провадження та забезпечити звернення державного виконавця до суду з заявою про заміну вибулої сторони.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем не порушено строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки виконавчі документи пред'являлися до виконання, що зупиняло перебіг строку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2014 у справі №826/4747/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправними постанов про відмову у відкриті виконавчих проваджень від 21.03.2014 ВП №42616992, ВП №42616636, зобов'язання прийняти до виконання виконавчі документи та відкрити виконавчі провадження, а в разі вибуття сторони виконавчого провадження зобов'язати державного виконавця звернутись до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.01.2015 скасовано вказані вище постанову Окружного адміністративного суду міста Києва та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою від 03.03.2015 справу прийнято до розгляду та призначено до судового вирішення.

Відповідач - Державна виконавча служба України - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. Представник відповідача клопотав про вирішення справи без його участі.

В судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2012 року по справі № 2а-1957/12/2670 задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства юстиції України, Комісії з проведення ліквідації Державного Департаменту з питань банкрутства та визнано протиправним та скасовано наказ Голови комісії з проведення ліквідації Державного департаменту з питань банкрутства Завдяка О.П. від 27.12.2011 № 238-к, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нормативно-методологічного забезпечення у Державному департаменті з питань банкрутства Міністерства економіки України, допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нормативно-методологічного забезпечення у Державному департаменті з питань банкрутства Міністерства економіки України, стягнуто з Комісії з проведення ліквідації Державного департаменту з питань банкрутства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час прогулу з 30 грудня 2011р. до дня поновлення на роботі, постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нормативно-методологічного забезпечення у Державному департаменті з питань банкрутства Міністерства економіки України та стягнення середньомісячного заробітку за місяць звернуто до негайного виконання.

Окружним адміністративним судом міста Києва 26.12.2013 видано виконавчі листи з примусового виконання вказаної вище постанови.

Відповідачем 17 березня 2014 року отримано заяви про відкриття виконавчого провадження, до яких було додано виконавчі листи, видані Окружним адміністративним судом міста Києва від 26.12.2013.

Постановами від 21 березня 2014 року відповідачем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. При цьому відповідач послався на приписи пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", та пункту 8 частини 1 статті 26 зазначеного Закону.

Щодо постанови від 21 березня 2014 року ВП №42616992, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що постанова на підставі якої видано виконавчі листи №2а-1957/12/2670 від 26.12.2013 вступила в законну силу 11.10.2012, отже строк пред'явлення виконавчих документів до виконання до 12.10.2013

З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2013 позивач зверталась до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві з заявою про прийняття до виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 20), проте постановою від 02.02.2013 ВП №36322037 позивачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Отже строк пред'явлення виконавчого листа №2а-1957/12/2670 від 26.12.2013 переривався та становить рік з 02.02.2013.

Також, 31.01.2013 позивач звернулась до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з заявою про відкритті виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого листа. Проте, постановою від 06.02.2013 ВП №36467268 позивачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Отже, строк пред'явлення виконавчого листа переривався та становить рік з 06.02.2013.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2а-1957/12/2670 від 26.12.2013 - 17.03.2014, тобто з пропуском річного строку, встановленого для пред'явлення виконавчого листа.

Щодо посилання позивача на дублікат виконавчого листа виданий дублікат виконавчого листа від 09.10.2013, суд зазначає наступне.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18.10.2013 р. ВП №40285605 на підставі заяви ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-1957/12/2670, виданого 09.10.2013.

В подальшому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2013р. визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18.10.2013 р. ВП №40285605 про відкриття виконавчого провадження.

Отже, звернення позивача до виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в даному випадку не перериває строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до п. 1, 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Оскільки, позивачем пропущено річний строк пред'явлення виконавчих документів до виконання, що є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, отже оскаржені постанови прийнято відповідно до згадуваних норм Закону України «Про виконавче провадження.

Щодо іншої підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, якою керувався державний виконавець при винесенні постанови ВП №42616992 від 21.03.2014р., посилаючись на приписи п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», - припинення Державного департаменту з питань банкрутства, суд зазначає, що в поданих позивачкою до виконання виконавчих листах боржником визначено іншу особу - Комісію з проведення ліквідації Державного департаменту з питань банкрутства, отже відмова у відкритті виконавчого провадження з мотивів припинення боржника в даному випадку є безпідставною.

Оскільки позивачем пропущено строк пред'явлення виконавчих листів до виконання, оскільки, пропуск особою такого строку відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, отже, оскаржені постанови прийнято відповідно до згадуваних норм Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в частині скасування постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень (відмову в прийнятті до провадження виконавчих документів) від 21.03.2014 ВП № № 42616992,42616636.

Відсутність підстав для скасування постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження прямо вказує на безпідставність позовних вимог в частині зобов'язання вчинити дії.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 128, 158-163, 172, 177, 179, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур