Справа № 826/18879/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної виконавчої служби України (далі - відповідач, ДВС України) про: визнання протиправною та скасування постанови від 25.11.2014 р. №43700110 про привід посадової особи боржника.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділу примусового виконання рішень ДВС України перебуває зведене виконавче провадження, до складу якого, зокрема, входить виконавче провадження №43700110 щодо примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 29.07.2013 р. №910/104/2013 про стягнення з ПрАТ «Автомобільна група «Віпос» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів у розмірі 25 866 584,66 грн.

У ході зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було вчинено ряд процесуальних дій, спрямованих на забезпечення виконання боржником його зобов'язань перед кредитором, а саме: направлення вимоги щодо надання правовстановлюючої документації на належне боржнику майно, інформації про місцезнаходження транспортних засобів, належних боржнику, інформації про все рухоме та нерухоме майно, вимоги щодо надання письмових пояснень з приводу невиконання вимог державного виконавця, з'явитися 24.11.2014 р. об 11 год. 00 хв. до відділу примусового виконання рішень ДВС України, а також надати інформацію про всі банківські рахунки ПрАТ «АГ «Віпос», письмове розшифрування по усім видам доходу, копію балансу ПрАТ «АГ «Віпос» у повному його обсязі з усіма додатками та повним переліком майна та ін.

Зазначені вимоги керівником ПрАТ «АГ «Віпос» виконані не були, у зв'язку з чим 25.11.2014 р. посадовою особою відповідача було прийнято постанову №43700110 про привід посадової особи боржника ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про привід посадової особи керівника підприємства-боржника позивач не був керівником ПрАТ «АГ «Віпос», а тому така постанова є протиправною.

Дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п.11 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV закріплено, що державному виконавцю надано право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Згідно з ч.6 ст.12 Закону №606-XIV, боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Отже, законодавством у галузі виконавчого провадження регламентовано перелік зобов'язань боржника та прав державного виконавця, які їм кореспондують та націлені на забезпечення повного і своєчасного виконання боржником своїх обов'язків перед кредитором.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що керівником ПрАТ «АГ «Віпос» як на час набуття товариством статусу боржника у виконавчому провадженні №43700110, так і взагалі на момент виникнення підстав для порушення зазначеного провадження був ОСОБА_2, вимоги відповідача до боржника про надання відповідних документів та інформації в межах ВП №43700110 були спрямовані саме до ОСОБА_2 як керівника ПрАТ «АГ «Віпос» і, відповідно, саме ним не були виконані, а тому й привід як захід процесуального примусу має бути застосовано до позивача, а не до нового керівника ПрАТ «АГ «Віпос».

Більш того, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано жодною зі сторін, ані боржником - ПрАТ «АГ «Віпос», ані безпосередньо самим позивачем, всупереч вимогам ч.6 ст.12 Закону №606-XIV, не було повідомлено органи ДВС України про зміну керівника боржника.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що відповідач, приймаючи постанову від 25.11.2014 р. №43700110 про привід посадової особи боржника, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, п.11 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, а отже, в даному випадку відсутні жодні правові підстави для визнання її протиправною та скасування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому воно підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 25.03.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.