Справа № 2270/6510/12
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2012-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2270/6510/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2012 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.,
при секретаріВарченко В. В.,
за участі: представника позивача Лукова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Хмельницької районної Державної нотаріальної контори м. Хмельницький до державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10 серпня 2012 року прийняте державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому на підставі акту № 4550/17-4/02901173 від 03 серпня 2012 року.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідачем проведена перевірка позивача.

На підставі акту перевірки від 03.08.2012 року № 4550/17-4/02901173 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2012 року № про збільшення суми грошового зобов'язання позивача за платежем з податку на доходи фізичних осіб по штрафних (фінансових) санкціях (штрафах) в розмірі 510 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, так як позивач згідно статтей 14, 18 ПК України не являється податковим агентом, тому не зобов'язаний виконувати вимоги статті 176 ПК України.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення відповідача від 10 серпня 2012 року № підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши суду, що податкове повідомлення-рішення відповідача є незаконним, так як позивач згідно статтей 14, 18 ПК України не являється податковим агентом, тому не зобов'язаний виконувати вимоги статті 176 ПК України.

Пунктом 119.2 статті 119 ПК України не передбачена відповідальність за допущені помилки у податкових номерах фізичних осіб.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення відповідача від 10 серпня 2012 року № підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, та подав в суд письмову заяву в якій справу просить розглянути за його відсутності, позовні вимоги не визнав повністю.

В судовому засіданні 06.11.2012 року представник відповідача пояснив суду, що податкове повідомлення-рішення є законним, так як перевіркою встановлено порушення позивачем порядку заповнення податкових розрахунків сум доходу за платежем «податок на доходи найманих працівників» за 1 квартал 2012 року.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (пункт 1.1 статті 1).

В судовому засіданні встановлено, що позивач 02.09.1993 року зареєстрований виконавчим комітетом Хмельницької міської ради як юридична особа, та відповідно до статтей 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів і зобов'язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 174.4 статті 174 Податкового кодексу України нотаріус щокварталу подає до органу державної податкової служби за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Хмельницькою районною Державною нотаріальною конторою на підставі вказаної норми Податкового кодексу України подано до державної податкової інспекції у м. Хмельницькому «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» за 1 квартал 2012 року № 25712 від 03.05.2012 року.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок встановлений главою 8 Податкового кодексу України.

Державним податковим органом 03.08.2012 року проведено камеральну перевірку «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», поданого Хмельницькою районною Державною нотаріальною конторою за звітний податковий період - 1 квартал 2012 року.

Пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За результатами перевірки відповідач склав Акт «Про результати камеральної перевірки податкової звітності, а саме податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2012 року, Хмельницька районна Державна нотаріальна контора» № 4550/17-4/02901173 від 03.08.2012 року.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем пункту 70.1 статті 70 розділу 2, пункту 176.2 статті 176 розділу 4 Податкового кодексу України, підпункту 3.1.4 пункту 3.1 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», тобто виявлено недостовірні відомості, а саме: податковий номер фізичної особи , під ознакою доходу «113» та «114» відповідно недійсний.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 109, підпункту 111.1.1, пункту 111.1, пункту 111.2 статті 111 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються встановлені види юридичної відповідальності в тому числі і фінансова відповідальність.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно із пунктами 113.1, 113.3 статті 113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 116.1 статті 116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Так як при проведенні перевірки встановлено порушення позивачем податкового законодавства, відповідач самостійно визначив суму грошових зобов'язань позивача та прийняв податкове повідомлення-рішення № від 10 серпня 2012 року про збільшення суми грошового зобов'язання позивача за платежем з податку на доходи фізичних осіб по штрафних (фінансових) санкціях (штрафах) в розмірі 510 грн., за порушення пункту 70.1 статті 70, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, підпункту 3.1.4 пункту 3.1 «Порядку заповнення та подання податковими агентами «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку».

Суд вважає, що прийняте державним податковим органом податкове повідомлення-рішення № від 10 серпня 2012 року є протиправним і воно підлягає скасуванню, враховуючи наступне.

Згідно підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України-податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

До самозайнятих осіб на підставі підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України відносяться платники податку, які є фізичними особами - підприємцями або провадять незалежну професійну діяльність за умови, що такі особи не є працівниками в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Розділом IV Податкового кодексу України регулюється податок на доходи фізичних осіб.

Відовідно до підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є в тому числі і податкові агенти.

При оподаткуванні податком на доходи фізичних осіб об'єктом оподаткування резидента є:

-загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

-доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

-іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (пункт 163.1 статті 163 Податкового кодексу України).

Згідно пунктів 164.1, 164.3 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Підпунктами 168.1.1, 168.1.3, 168.1.5 пункту 168.1, пунктами 168.2, 168.3 статті 168 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку в органах державної податкової служби як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.

Розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем).

Відовідно до статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до органу державної податкової служби за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку;

в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;

г) подавати органу державної податкової служби інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;

ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Тлумачення вказаних норм Податкового кодексу України дає суду зробити висновок про те, що позивач-Державна нотаріальна контора м. Хмельницький, подаючи щокварталу за місцем розташування державної нотаріальної контори інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому розділом IV Податкового кодексу України для податкового розрахунку, тобто в даному випадку до державної податкової інспекції у м. Хмельницькому згідно пункту 174.4 статті 174 Податкового кодексу України, не має статусу податкового агенту, тому що не зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу (податок на доходи фізичних осіб) до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи, з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Оскільки позивач в такому випадку не є податковим агентом, відповідно до правил статті 162 Податкового кодексу України, він також не може бути платником податку на доходи фізичних осіб із доходів, отриманих фізичними особами за спадщиною та за договорами дарування.

Разом з тим пункт 174.4 статті 174 Податкового кодексу України зобов'язує позивача подавати до органу державної податкової служби за місцем розташування державної нотаріальної контори інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

«Форма Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форма N 1ДФ) та «Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» затверджені наказом Державної податкової адміністрації України № 1020 від 24.12.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2011 року за N 46/18784.

Згідно пунктів 1.1, 1.2 цей Порядок визначає порядок заповнення і подання органам державної податкової служби України (далі - органи ДПС) «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, та сум утриманого з них податку» (далі - податковий розрахунок) відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України.

Дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Із змісту пунктів 1.1, 1.2 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», судом зроблено висновок про те, що у разі якщо юридична особа не є податковим агентом, на неї розповсюджуються правила встановлені таким Порядком для заповнення відповідних розділів податкового розрахунку, тільки в частині, що стосується змісту інформації яку необхідно подати до державного податкового органу.

Тобто позивач не будучи податковим агентом, при поданні до державного податкового органу інформації про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування, повинен брати до уваги тільки ті розділи податкового розрахунку, які стосуються його як особи яка не має статусу податкового агента та подавати таку інформацію в строки встановлені Податковим кодексом України для податкового кварталу.

Як встановлено судом і про це зазначено вище у мотивувальній частині позову актом перевірки встановлено порушення позивачем пункту 70.1 статті 70 розділу 2, пункту 176.2 статті 176 розділу 4 Податкового кодексу України, підпункту 3.1.4 пункту 3.1 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», тобто виявлено недостовірні відомості, а саме: податковий номер фізичної особи , під ознакою доходу «113» та «114» відповідно недійсний.

Відповідно до підпункту 3.1.4 пункту 3.1 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» зазначається податковий номер юридичної особи - податкового агента, податковий номер або серія та номер паспорта фізичної особи - податкового агента (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), яка подає розрахунок. Заповнення клітинок проводиться зліва направо (для юридичних осіб доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8).

Так дійсно Державною нотаріальною конторою м. Хмельницького при заповнені відповідної графи податкового розрахунку за 1 квартал 2012 року № 25712 від 03.05.2012 року допущено помилки у написані податкових номерів фізичних осіб.

Але згідно пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

Тлумачення наведених норм Податкового кодексу України дає суду підставу зробити висновок про те, що обов'язковими умовами настання фінансової відповідальності є:

-неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі податкових розрахунків суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку за 1 квартал 2012 року;

-недостовірні відомості або помилки про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку.

Суд вважає, що такі підстави фінансової відповідальності платників податків мають вичерпний характер і розширеному тлумаченню не підлягають.

Податковим кодексом України не встановлено фінансової відповідальності за заповнення графи «податковий номер, або серія та номер паспорта» у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2012 року з помилками, а саме: податковий номер фізичної особи , під ознакою доходу «113» та «114» відповідно недійсний.

До платників податків застосовується фінансова відповідальність тільки у разі допущення помилок про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку при заповненні податкових розрахунків, відносно інших помилок допущених платником податків фінансова відповідальність не передбачена.

Крім того, як встановлено судом, у даному випадку позивач не виступає в ролі платника податків - податкового агента, тоді як фінансова відповідальність відповідно до пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України стосується тільки платників податків у разі порушення ними податкового законодавства.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення № від 10 серпня 2012 року, яким державна податкова інспекція у м. Хмельницькому збільшила суму грошового зобов'язання Хмельницької районної Державної нотаріальної контори м. Хмельницький за платежем податок на доходи фізичних осіб по штрафних (фінансових) санкціях (штрафах) в розмірі 510 грн., за порушення пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, необхідно визнати протиправним та відповідно скасувати.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, повністю доведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 14, 15, 16, 20, 54, 58, 86, 109, 111, 113, 116, 162, 164, 168, 171, 174, 176 ПК України, ст.ст. 9, 11, 72, 86, 159 - 163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Хмельницькому № від 10 серпня 2012 року, яким державна податкова інспекція у м. Хмельницькому збільшила суму грошового зобов'язання Хмельницької районної Державної нотаріальної контори м. Хмельницький за платежем податок на доходи фізичних осіб по штрафних (фінансових) санкціях (штрафах) в розмірі 510 грн., (п'ятсот десять гривень).

Стягнути з Державного бюджету на користь Хмельницької районної Державної нотаріальної контори м. Хмельницький 107,30 грн., (сто сім гривень тридцять копійок) судового збору сплаченого при зверненні до суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19 листопада 2012 року

Постанова не набрала законної сили

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський