Справа № 2а-582/11/0770
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 105247/12/9014

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги фізичних осіб-підприємців: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року у справі за позовом фізичних осіб-підприємців: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 до управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області, відділу Державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року позивачі - фізичні особи-підприємці: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області, в якому просять визнати протиправними дії відповідача по вимаганню сплати страхових внесків до Пенсійного фонду на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; зобов'язати відповідача скасувати вимоги про сплату боргу від 17.01.2011 р. № 671 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_9), від 17.01.2011р. № 583 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_8), від 09.12.2010 р. № 1133 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_5), від 23.12.2010 р. № 1196 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_6), від 21.10.2010 р. № 322 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_7), від 30.12.2010 р. № 830 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_4), від 10.12.2010р. № 213 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_3), від 27.12.2010р. № 1031 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_2), від 27.12.2010 р. № 1018 в сумі 657,66 грн. (ОСОБА_1); зобов'язати відповідача вирішити питання про припинення вимагання від позивачів сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

06.05.2011 року позивачами - ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_1 подано до суду заяву, якою просять прийняти до розгляду додатковий адміністративний позов, яким збільшено позовні вимоги та в якому додатково просять зобов'язати відповідача скасувати вимоги про сплату боргу від 14.02.2011 р. № 19 в сумі 656,34 грн. (ОСОБА_9), від 16.02.2011 р. № 94 в сумі 656,34 грн. (ОСОБА_2), від 16.02.2011р. № 93 в сумі 681,54 грн. (ОСОБА_1).

13.07.2011 року позивачем ОСОБА_6 подано до суду адміністративний позов, яким фактично збільшено позовні вимоги та яким додатково просить: визнати протиправним дії відповідача по вимаганню сплати до Пенсійного фонду на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за II півріччя 2010 року, зобов'язати відповідача скасувати вимогу про сплату боргу від 14.06.2011 року № 290 в сумі 656,34 грн.

05.08.2011 року позивачами ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до суду подано адміністративний позов, яким додатково просять: зобов'язати відповідача скасувати вимоги про сплату боргу від 12.07.2011 р. № 600 в сумі 656,34 грн. (ОСОБА_5), від 14.07.2011 р. № 661 в сумі 656,34 грн. (ОСОБА_8), від 15.07.2011р. № 709 в сумі 656,34 грн. (ОСОБА_7), від 15.07.2011р. № 714 в сумі 656,34 грн. (ОСОБА_3).

23.09.2011 року позивачами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_9 до суду подано адміністративний позов, яким додатково просять: визнати протиправними дії відповідача щодо направлення на примусове виконання до відділу ДВС Виноградівського РУЮ вимог, які не являються виконавчими документами; зобов'язати відповідача відкликати з відділу ДВС Виноградівського РУЮ вимоги про сплату боргу, а саме: від 29.12.2010р. № 1133 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_5), від 15.07.2011р. № 709 в сумі 656,34 грн. (ОСОБА_7), від 23.12.2010р. № 1196 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_6), від 27.12.2010р. № 1018 в сумі 657,66 грн. (ОСОБА_1), від 17.01.2011р. № 671 в сумі 632,46 грн. (ОСОБА_9) та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень відділу ДВС Виноградівського РУЮ, а саме: від 24.01.2011 р. ВП № 23892432 (ОСОБА_5), від 12.08.2011 р. ВП № 28153496 (ОСОБА_7), від 25.02.2011 р. ВП № 24749826 (ОСОБА_9), від 25.01.2011 р. ВП № 23919644 (ОСОБА_6), від 25.01.2011 р. ВП № 23919699 (ОСОБА_1).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 року залучено до участі у адміністративній справі як другого відповідача (співвідповідача) відділ Державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано вимоги управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області про сплату боргу від 17 січня 2011 року № 583, від 17 січня 2011 року № 671, від 14 лютого 2011 року № 19, від 16 лютого 2011 року № 93, від 16 лютого 2011 року № 94, від 14 червня 2011 року № 290, від 12 липня 2011 року № 600, від 14 липня 2011 року № 661, від 15 липня 2011 року № 704, від 15 липня 2011 року № 709. Визнано протиправними постанови відділу Державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 24 січня 2011 року ВП № 23892432, від 25 січня 2011 року ВП № 23919644, від 25 січня 2011 року ВП № 23919699, від 25 лютого 2010 року ВП № 24749826, від 12 серпня 2011 року ВП № 28153496. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції, мотивована тим, що пунктом 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2010, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом. Таким чином, повноваження управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області по нарахуванню страхових внесків позивачам здійснювалось у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, суд першої інстанції зазначає, що виходячи з встановлених обставин щодо сплати страхових внесків з 17.10.2010 року, втрату чинності положень ч.3 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2011 року, загальні принципи дії нормативно-правового акту в часі та ту обставину, що норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (набрав чинності з 01.01.2011 року) не застосовуються до правовідносин, які регулювали прийняття та виставлення органами Пенсійного фонду України вимог про сплату боргу - є неправомірними вимоги управління ПФУ у Виноградівському районі, що винесені після 1 січня 2011 року , оскільки з 1 січня 2011 року норма така скасована, та за наведених обставин, слід визнати протиправними та скасувати вимоги управління ПФУ у Виноградівському районі про сплату боргу від 17 січня 2011 року № 583, від 17 січня 2011 року № 671, від 14 лютого 2011 року № 19, від 16 лютого 2011 року № 93, від 16 лютого 2011 року № 94, від 14 червня 2011 року № 290, від 12 липня 2011 року № 600, від 14 липня 2011 року № 661, від 15 липня 2011 року № 704, від 15 липня 2011 року № 709.

Крім того, постанови відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження, що відкриті на підставі вимог управління ПФУ у Виноградівському районі після 1 січня 2011 року, а саме: на від 24 січня 2011 року ВП № 23892432, від 25 січня 2011 року ВП № 23919644, від 25 січня 2011 року ВП № 23919699, від 25 лютого 2011 року ВП № 24749826, від 12 серпня 2011 року ВП № 28153496 - відкриті на підставі поданих управління ПФУ у Виноградівському районі документів, що не є виконавчими документами, в зв'язку з вказані постанови є протиправними.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, фізичні особи-підприємці: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області оскаржили її, подавши апеляційні скарги.

Фізичні особи-підприємці: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просять скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду у Виноградівському районі по вимаганню від позивачів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за друге півріччя 2010-го року; зобовязати управління Пенсійного фонду у Виноградівському районі скасувати вимоги про сплату боргу: від 09.12.2010 року № 1133 в сумі 632 гр.46 коп. (ОСОБА_5), від 23.12.2010 року № 1196 в сумі 632 гр.46 коп. (ОСОБА_6), від 17.12.2010 року № 322 в сумі 632 гр.46 коп. (ОСОБА_7), від 30.12.2010 року № 830 в сумі 632 гр.46 коп. (ОСОБА_4), від 10.12.2010 року № 216 в сумі 632 гр.46 коп. (ОСОБА_3), від 27.12.2010 року № 1031 в сумі 632 гр.46 коп. (ОСОБА_2), від 27.12.2010 року № 1018 в сумі 657 гр.66 коп. (ОСОБА_1).

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянти зазначають, що станом на 01.12.2010 р. у повному обсязі діяв Указ №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» у редакції від 28.06.1999 р., за умовами якого позивачів було зареєстровано фізичними особами-підприємцями і за умовами якого вони здійснювали свою діяльність та сплачували податки у 2010-му році. Ігнорування ж з боку УПФ у Вииоградівському районі факту дії Указу №727 не означає й не може означати припинення чинності цього Указу в 2010-му році.

Тому не правомірним являються посилання суду на то що Указ Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» не поширюється на спірні правовідносини у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не були взяті до уваги докази подані в ході судового засідання, що вимога Пенсійного фонду повинна бути складена тільки після появлення заборгованості платника в картки особового рахунку.

Управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт - управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області зазначає, що частинами 3 та 4 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Відповідно до ст. 1 вказаного Закону страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно ч. 6 ст. 18 Закону законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страховик внесків або звільнення від їх сплати

Апелянт вказує на те, що на момент виникнення заборгованості позивачів перед Пенсійним фондом діяли норми ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а в подальшому Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», якими і відповідно керувалось управління Пенсійного фонду при виставленні вимог позивачам, для погашення недоїмки до Пенсійного фонду України, яка постійно зростає.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційноїінстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції лише частково відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 зареєстровані як фізичні особи-підприємці. Разом з тим, позивачі обрали особливий спосіб оподаткування - це єдиний податок відповідно до наявних в матеріалах справи свідоцтв про сплату єдиного податку оварами.

Управлінням Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області винесено наступні вимоги про сплату боргу позивачами:

ОСОБА_2 - від 27.12.2010 року № 1031 (а.с.14), від 16.02.2011 року № 94 (а.с.73);

ОСОБА_9 - від 17.01.2011 року № 671 (а.с.18), від 14.02.2011 року № 19 (а.с.70);

ОСОБА_1 - від 27.12.2010 року № 1018 (а.с.22), від 16.02.2011 року № 93 (а.с.67);

ОСОБА_3 - від 10.12.2010 року № 216 (а.с.26), від 15.07.2011 року № 714 (а.с.120);

ОСОБА_7. - від 17.12.2010 року №322 (а.с.30), від 15.07.2011 року № 709 (а.с. 118);

ОСОБА_6 - від 23.12.2010 року № 1196 (а.с.34), від 14.06.2011 року № 290 (а.с.89);

ОСОБА_8 - від 17.01.2011 року № 583 (а.с.39), від 14.07.2011 року № 661 (а.с. 116);

ОСОБА_4 - від 30.12.2010 року № 830 (а.с.83);

ОСОБА_5 - від 09.12.2010 року № 1133 (а.с.47), від 12.07.2011 року № 600 (а.с.114).

У відповідності до Преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закону) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Роботодавцями, згідно п. 1 ст. 14 цього Закону є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань, громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,10, 15 статті 11 цього Закону.

Статтею 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки в повному обсязі страхові внески.

Таким чином, фізичні особи-підприємці: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 є страхувальниками, а тому зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на цілі, не передбачені цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Частина 6 ст. 20 цього Закону передбачає, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників (фізичних осіб - підприємців) які обрали особливий спосіб оподаткування є квартал.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 8 липня 2010 року №2461-VI внесені зміни до підпункту 4 пункту 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Таким чином, правовідносини, що виникають між суб'єктами системи державного пенсійного страхування, регулюються виключно Законом України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 5 цього Закону дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених зазначеним Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які йому підлягають; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення, сплати цих внесків і стягнення заборгованості за ними.

Виходячи з положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або звільнення від їх сплати.

Вказаний Закон передбачає обов'язок підприємця, що обрав особливий спосіб оподаткування, сплатити нараховані у порядку, визначеному пп. 4 п. 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхові внески.

Як слідує із матеріалів справи, позивачі станом на 21 жовтня 2010 року та 21 січня 2011 року мають заборгованість по сплаті недоїмки із страхових внесків відповідно до ч.6 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з 1 січня 2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року, абзацом четвертим, частини 7 Розділу VIII. «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Так, частинами 2 та 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи апеляційний суд вважає, що, що вимоги управлінням Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області про сплату боргу позивачами: ОСОБА_2 - від 27.12.2010 року № 1031, від 16.02.2011 року № 94; ОСОБА_9 - від 17.01.2011 року № 671, від 14.02.2011 року № 19; ОСОБА_1 - від 27.12.2010 року № 1018, від 16.02.2011 року № 93; ОСОБА_3 - від 10.12.2010 року № 216, від 15.07.2011 року № 714; ОСОБА_7 - від 17.12.2010 року №322, від 15.07.2011 року № 709; ОСОБА_6 - від 23.12.2010 року № 1196, від 14.06.2011 року № 290; ОСОБА_8 - від 17.01.2011 року № 583, від 14.07.2011 року № 661; ОСОБА_4 - від 30.12.2010 року № 830; ОСОБА_5 - від 09.12.2010 року № 1133, від 12.07.2011 року № 600 відповідають законодавству, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, встановлено, що постановами державних виконавців відділу ДВС відкрито виконавчі провадження на підставі вимог управління ПФУ у Виноградівському районі, зокрема, від 15.01.2011 року (стягнення з ОСОБА_6 недоїмки 632,46 грн. (а.с.138), від 24.01.2011 року (стягнення з ОСОБА_5 недоїмки 632,46 грн. (а.с. 141), від 25.01.2011 року (стягнення з ОСОБА_1 недоїмки 657,66 грн. (а.с.139), від 25.02.2011 року (стягнення з ОСОБА_9 недоїмки 632,46 грн. а.с.142), від 12.08.2011 року (стягнення з ОСОБА_7 недоїмки 656,34 грн. (а.с. 140).

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим законом. Відповідно до цього закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно вимог розд. 8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" з 01.01.2011 р. були виключені ч. ч. 1-9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме ч. 3 вказаної статті передбачався статус вимоги про сплату боргу як виконавчого документа. Відтак, відповідач відкрив виконавче провадження на підставі документа, який не є виконавчим. Згідно із п. 14 ст. 106 вказаного закону лише рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом.

В силу ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження лише на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього закону. Однак такі дії не були вчинені відповідачем.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення.

Таким чином, з аналізу вказаних норм апеляційний суд дійшов висновку, що постанови відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження, що відкриті на підставі вимог управління ПФУ у Виноградівському районі після 1 січня 2011 року, а саме: від 24 січня 2011 року ВП № 23892432, від 25 січня 2011 року ВП № 23919644, від 25 січня 2011 року ВП № 23919699, від 25 лютого 2011 року ВП № 24749826, від 12 серпня 2011 року ВП № 28153496 - відкриті на підставі поданих управлінням ПФУ у Виноградівському районі документів, що не є виконавчими документами, в зв'язку з чим вказані постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги фізичних осіб-підприємців: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2012 року у справі № 2а-0770/582/11 скасувати та прийняти постанову, якою позов фізичних осіб-підприємців: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 до управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі Закарпатської області, відділу Державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови відділу Державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 24 січня 2011 року ВП № 23892432, від 25 січня 2011 року ВП № 23919644, від 25 січня 2011 року ВП № 23919699, від 25 лютого 2010 року ВП № 24749826, від 12 серпня 2011 року ВП № 28153496.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник