Справа № 804/899/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2015 рокусправа № 804/899/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Туркіної Л.П. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Пасічника А.М.

представника позивача: Перепелиці Романа Вадимовича,

представника відповідача: Задорожної Аріни Юріївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» до Дніпропетровської митниці Міндоходів України, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця ДФС про скасування рішення, картки відмови та повернення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що у зв'язку з наявними розбіжностями, відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, відмовою декларанта позивача надати додаткові документи, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 11.10.2013 року №1100000/2013/200465/1.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачем (Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України») було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове рішення по суті позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що подані ТОВ «Торговий Дім Профіль України» документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ст. 58 МК України. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Крім того, застосувавши замість визначеного позивачем основного методу другорядний резервний метод визначення митною вартості товару, митницею не було надано доказів неможливості застосування наступних після основного методів визначення митної вартості товарів.

Відповідачем (Дніпропетровською митниці Міндоходів України, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця Державної фіскальної служби) надано до апеляційного суду заперечення, згудно яких відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Вважає, що рішення про корегування митної вартості та Картка відмови прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні представники сторін свої позиції, викладені в апеляційній скарзі та в запереченнях, підтримали.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ТОВ «Торговий Дім Профіль України» (покупець) та фірмою «Shandong Keer Imp&Exp Trade Co., Ltd», КНР (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товару від 29.03.2013 року № SK2013/03/29.

10.10.2013 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці для здійснення митного оформлення товару:

- оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,30 мм;

- оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,33 мм.

Товар надійшов на адресу ТОВ Торговий дім "Профіль України" від фірми SHANDONG KEER ІМР&ЕХР TREDE Co.Ltd (КНР), шляхом електронного декларування (митна декларація № 110100000/2013/232000).

Митна вартість товару була заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МК України, а саме - 0,7834 дол. США/кг.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були надані наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 03.12.2012 року № 110/2012/0001937;

- залізнична накладна для внутрішнього сполучення;

- коносамент №QDSW006682 від 14.08.2013 року;

- банківський платіжний документ № 405 від 30.09.2013 року;

- банківський платіжний документ Swift № 1705 від 30.09.2013 року;

- рахунок-фактура (інвойс) від 25.07.2013 № SXD13072502;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.07.2013 року №7;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 29.03.2013 року № SK2013/03/29;

- сертифікат про походження товару №ССРІТ130567477 від 08.10.2013 року;

- сертифікат якості від 25.07.2013 року;

- копія експортної митної декларації 70823397 від 23.08.13 року.

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГATT оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному ст. ст. 345 - 354 МК України, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 МК України.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Відповідно до ст. 337 МК України, перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення:

- формато-логічного контролю;

- контролю співставлення;

- контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу XI МК України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу XI МК України.

Так, за результатами проведеного контролю із застосуванням системи управління ризиками Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) відповідно до ст. 337 МК України в автоматизованому порядку було виявлено ризик щодо можливого заниження митної вартості та сформовано повідомлення щодо необхідності здійснення перевірки правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадовою особою митного органу встановлено ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, у тому числі невірне визначення митної вартості, або якщо за результатом розгляду поданих декларантом або уповноваженою ним особою документів, які підтверджують митну вартість товарів, встановлені підстави для запиту документів, перелік яких визначений ч.ч.3 та/або 4 ст. 53 МК України.

При електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до ч.ч. 3 та/або 4 ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

Так, посадовою особою Дніпропетровської митниці відповідно до п.4.1. ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:

- дати оплати не кореспондуються з датою фактичного відвантаження відповідно до дати коносаменту (14.08.2013 року), та не відповідають умовам доповнення № 7 від 25.07.2013 року до зовнішньоекономічного контракту, інвойсу № 8XD13072503 від 25.07.2013 року та прайс-листа від 25.07.2013 року.

- виписки по рахунку, надані декларантом в якості виписок з бухгалтерської документації, не є бухгалтерськими документами та не відносяться до системи бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві.

- наданий прайс-лист має уособлений вигляд та не відповідає поняттю дійсної вартості. Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Проведено консультації декларанта позивача з митним органом.

Враховуючи вищезазначене, згідно вимог ст. 53 МК України, декларант зобов'язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Згідно п.6 ст.53 МК України, декларант за власним бажанням може подати будь-які додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 53 МК України додаткові документи можуть надаватись протягом 10 календарних днів.

Відповідно до п. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Листом від 11.10.2013 року декларант зазначив про неможливість надання інших додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару, у встановлений законодавством десятиденний термін, згідно п.6 ст.53 МК України.

Згідно п.3 ст. 337 МК України проведений контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації, поданої для митного оформлення, з даними, які наявні у митного органу.

Рівень заявленої декларантом митної вартості товару «прокат плоский з нелегованої сталі, з покриттям цинком (плакований)» становить 0,7834 дол. США/кг, рівень митної вартості, раніше визнаної митними органами, оформленої за МД від 04.10.2013 року № 125130005/2013/162407, з урахуванням регіону походження, умов контракту, у наближений до митного оформлення час, становить 0,87 дол. США/кг.

При визначенні митної вартості товару неможливо було застосувати методи 2 а), 2 б), так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61 МК України. Методи на основі віднімання 2 в) та додавання 2 г) вартості (ст.62, ст.63 МК України) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 ґ), - резервний метод визначення митної вартості (ст. 64 МК України).

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з наявними розбіжностями, відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, відмовою декларанта позивача надати інші додаткові документи, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 11.10.2013 року №1100000/2013/200465/1.

Згідно ст. 55 МК України декларант має право:

а) на випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МК України;

б) оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що неможливість застосування першого методу визначення митної вартості обумовлена наступним.

Відповідно до ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, належать:

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару:

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом, було встановлено, що умови оплати згідно Доповнення № 7 від 25.07.2013 року до контракту - 100% передоплата.

В інвойсі від 25.07.2013 року № SХD13072502 загальна сума складає 39 136,95 дол. США.

Відповідно до платіжного доручення від № 405 за рахунком від 25.07.2013 року № SХD13072502 оплата здійснена 30.09.2013 року, що не можна вважати передоплатою.

Умовами Доповнення № 7 від 25.07.2013 року передбачено, що строк відвантаження: протягом 15 днів від дати передплати. Таким чином, передплата повинна бути здійсненна до відвантаження товару. З огляду на це 100% платіж за товар повинен бути здійснений до дати коносаменту (14.08.2013 року). Проте платіжне доручення № 405, яке посилається на інвойс від 25.07.2013 року № SХD13072502, виписано пізніше, ніж передбачено контрактом (30.09.2013 року).

Виписки по рахунку, надані декларантом в якості виписок з бухгалтерської документації, не є бухгалтерськими документами та не відносяться до системи бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві.

З цього приводу колегія суду апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити. У постанову ВСУ від 17.06.2014 р. у справі № 21-148а14 вказано: «поданий позивачем банківський документ не можна вважати банківським платіжним документом, оскільки він не містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного ним товару, та посилання на відповідну специфікацію до контракту, назву товару, за який здійснено оплату, а також суму, що заявлена в декларації. Отже, у митного органу були обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Оскільки декларант не подав додаткові документи для підтвердження митної вартості, митниця після проведення консультацій прийняла рішення про застосування іншого методу визначення вартості»

Таким чином, наявність в товаросупровідних документах розбіжностей, що стосуються умов оплати та поставки не дає можливості достовірно обрахувати всі складові митної вартості заявленого до митного оформлення товару.

Виписки по рахунку, надані декларантом в якості виписок з бухгалтерської документації, не є бухгалтерськими документами та не відноситься до системи бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві. З огляду на це, вони не можуть бути прийняті митним органом до уваги в якості належних платіжних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Викладене доводить, що митним органом обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, які позивачем в повному обсязі не були надані.

Таким чином, оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів прийняте митницею відповідно до норм чинного законодавства, а отже рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Отже, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» до Дніпропетровської митниці Міндоходів України, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця ДФС про скасування рішення, картки відмови та повернення коштів - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко