Справа № 803/309/15-а
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 803/309/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Панасюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним рішення та зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання неправомірним рішення про відмову у зарахуванні строку навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до загального строку військової служби та зобов`язання зарахувати строк навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до загального строку військової служби, внести зміни у всі відповідні документи, провести перерахунок вислуги років та грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на час зарахування (прибуття) на навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з посиленою військово-фізичною підготовкою діяли положення статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» (в редакції від 25.03.1992 року), яка передбачала, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), проте на даний час редакція даного закону не передбачає, що навчання у військових ліцеях є початком військової служби. Оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому при нарахуванні вислуги років військовослужбовцям, які прибули на навчання у військових ліцеях до 31.07.1999 року відповідач повинен був керуватися Законом, що діяв від 25.03.1992 року.

Покладаючись на викладене просить визнати неправомірним рішення про відмову у зарахуванні строку навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до загального строку військової служби та зобов`язання зарахувати строк навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до загального строку військової служби, внести зміни у всі відповідні документи, провести перерахунок вислуги років та грошового забезпечення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених в письмових запереченнях поданих до матеріалів справи. Вважає, що підстав для зарахування строку навчання у військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут, який є загальноосвітнім навчальним закладом, у загальний строк військової служби немає. Позивач був зарахований на навчання у Львівський військовий ліцей ім. Героїв Крут у віці 15 років, за період навчання являвся учнем, а не курсантом, будь-якого військового звання не отримав, військову присягу прийняв вже після закінчення ліцею при прийнятті на військову службу, отже період навчання в ліцеї не може зараховуватись до загального строку військової служби.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що згідно з витягом Наказу №61 від 16.08.1993 року ОСОБА_1 зарахований на перший курс навчання до Львівського військового ліцею ім. Героїв Крут з посиленою військово-фізкультурною підготовкою.

Відповідно до витягу з наказу №156 від 16.06.1996 року позивача випущено з ліцею та видано атестат звичайного зразка, нагороджено похвальними грамотами «За особливі успіхи при вивченні окремих предметів».

Отже, позивач з 16.08.1993 року по 16.06.1996 року навчався у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут, який Постановою Кабінету Міністрів України №643 від 13.06.1996 року був з 01.07.1996 року реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

З 31.10.2006 року ОСОБА_1 працює в Ковельському об`єднаному військовому комісаріаті, на даний час обіймає посаду головного спеціаліста відділення комплектування.

22.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про зарахування йому строку навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут в загальний строк військової служби та у строк безперервної служби до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 .

29.12.2014 року за № НОМЕР_1 ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовив позивачу та зазначив, що жодних правових підстав для перерахунку вислуги років та зарахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 16.08.1993 року по 16.06.1996 року ОСОБА_1 не має.

При вирішенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» (в редакції від 25.03.1992 року) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У новій редакції Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», яка набрала чинності 31 липня 1999 року і, з відповідними змінами, діє на цей час, стаття 24 вже не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є: день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на строкову військову службу; день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлений вичерпний перелік видів військової служби, до яких відноситься строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Статтею 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено призов громадян на строкову військову службу в мирний час з 18 років, а статтею 20 цього ж закону визначено можливість прийняття громадян на військову службу за контрактом віком з 17 років, в тому числі і тих, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання.

Згідно з частиною 3 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що на момент вступу до ліцею та перебуваючи на навчанні у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут ОСОБА_1 отримав лише загальну середню освіту, не мав військових звань, не приймав Військову присягу та не укладав контракт на проходження військової служби, який в обов`язковому порядку укладається курсантами (слухачами).

Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут був створений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №490 від 19.08.1992 року на базі Львівської республіканської спецшколи-інтернату з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою та Постановою Кабінету Міністрів України №643 від 13.06.1996 року з 01.07.1996 року реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти», Львівський військовий ліцей ім. Героїв Крут був утворений на базі Львівської республіканської спеціальної школи-інтернату з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, військовий ліцей є видом загальноосвітнього навчально-виховного закладу, у якому ліцеїсти проходять підготовку до вступу у військово-навчальні заклади, а навчання у даному військовому ліцеї не входить до закріпленого у статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» переліку видів військової служби.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема у постанові від 27.03.2012 року по справі №21-7а12.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України, а згідно з ч. 2 цієї ж статті, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи викладене вище, Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут не належить до військових навчальних закладів, а навчання у ньому не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» визначено обмежений перелік підстав для зарахування до вислуги років, до яких навчання у військових ліцеях не входить.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 186, 242-2 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі статтей 2, 12, 15, 24, 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним рішення та зобов`язати вчинити дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 16 березня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич