Справа № 2а-14787/08/0470
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2015 р. м. Київ К/9991/21770/12

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Пилипчук Н.Г.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - Інспекція)

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2009

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011

у справі № 2а-14787/0/0470

за позовом приватного підприємства "Протос" (далі - Підприємство)

до Інспекції

про визнання неправомірними податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 26.05.2008 № /0 та від 22.07.2008 № /1, згідно з якими позивача зобов'язано сплатити ПДВ у сумі 16 009 грн. (у тому числі 11435 грн. за основним платежем та 4574 грн. за штрафними санкціями).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2009, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011, позов задоволено з тих мотивів, що позивач правомірно застосував нульову ставку ПДВ при експорті товару на умовах комісії.

Посилаючись на невідповідність висновків судів положенням чинного законодавства та дійсним обставинам справи, Інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає про фіктивне залучення позивача до операцій з експорту активів з метою отримання податкової вигоди учасниками податкової схеми.

Перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити розглядувані касаційні вимоги з урахуванням такого.

Як вбачається з установлених судами обставин справи, Інспекцією було проведено виїзну позапланову перевірку Підприємства з питань достовірності визначення від'ємного значення ПДВ за січень-лютий 2008 року, оформлену актом від 16.05.2008 № 305/23-4-30815644.

Під час цієї перевірки відповідачем виявлено, що за договором комісії від 28.12.2007 № 112 позивач (комітент) доручив товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євро-Дон» (комісіонер) реалізувати продукцію Підприємства на зовнішньому ринку України. У рамках виконання цього договору названий комісіонер за зовнішньоекономічними договорами від 27.07.2007 № 804/13-17 та від 28.05.2007 № 804/13-14 продав нерезидентові - РУП ПО «Беларуський» - належний позивачеві товар (запасні частини до гірничошахтного обладнання), що засвідчено вантажними митними деклараціями від 11.02.2008 № 700000002/8/002502 та від 11.02.2008 № 700000002/8/002501.

Як встановлено Інспекцією, фактичний рух товару та його документування свідчить про те, що у правовідносинах з експорту товару у лютому 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євро-Дон» діяло як безпосередній експортер, а не як комісіонер.

Кваліфікувавши на підставі цього операції з передачі позивачем комісіонерові товару як поставку на митній території України, Інспекція дійшла висновку про необхідність оподаткування цих операцій за ставкою 20% та донарахувала позивачеві оспорювану суму податкового зобов'язання з ПДВ.

Пунктом 6.2 статті 6 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування.

За змістом підпункту 6.2.1 пункту 6.2 цієї ж статті Закону товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією.

Таким чином, в силу наведених законодавчих вимог операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту, підтверджені оформленням вантажної митної декларації, оподатковуються за нульовою ставкою.

Приймаючи рішення про задоволення цього позову, попередні судові інстанції виходили з того, що операції між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євро-Дон» відображені у податковому обліку Підприємства відповідно до їх дійсного економічного змісту.

У той же час вказаний висновок судів не відповідає установленим ними обставинам даної справи.

Адже, як встановив апеляційний суд, ділові стосунки між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євро-Дон» та РУП ПО «Беларуський» були налагоджені ще у травні, липні 2007 року та були оформлені укладенням довгострокових угод.

Зі змісту пункту 3.1.3 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» вбачається, що сутність поняття експортної операції як об'єкта оподаткування ПДВ розкривається через положення Митного кодексу України, у статті 194 якого експорт визначено як митний режим, відповідно до якого товари вивозяться за межі митної території України для вільного обігу без зобов'язання про їх повернення на цю територію та без встановлення умов їх використання за межами митної території України.

Отже, фактичне здійснення експорту товару товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євро-Дон» та наявність у нього тривалих ділових стосунків з нерезидентом-покупцем може бути свідченням схемного характеру правовідносин цього експортера та позивача у справі з метою штучного подовження ланцюгу поставки товару і завищення завдяки цьому бюджетного відшкодування за експортною операцією.

І хоча ані операція з експорту товару, ані передача товару на комісію не збільшує базу оподаткування ПДВ для позивача, втім викривлення стану його розрахунків з бюджетом у даному разі може бути результатом неправомірного формування податкового кредиту за операцією з придбання спірного товару у приватного підприємства «Купол».

Враховуючи, що принцип офіційного з'ясування обставин справи, закріплений нормами статті 7, частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін, для правильного вирішення цього спору судам слід було дослідити обставини щодо дійсного руху активу на шляху від виробника (закритого акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод») до кінцевого покупця-нерезидента (РУП ПО «Беларуський»), перевірити фактичну участь позивача як посередника у цьому ланцюгу поставки та оцінити доцільність такої участі у світлі наявності розумної ділової мети.

При цьому судам слід мати на увазі, що у разі, якщо така участь є неістотною або фіктивною (як-от у випадку номінального оформлення операцій з поставки товарів за відсутності їх реальної передачі), або за наявності об'єктивної можливості скоротити ланцюг постачання активів (шляхом зменшення кількості посередників та виключення з цього ланцюгу позивача) операції з використанням такої зайвої ланки слід кваліфікувати як такі, що позбавлені ділової мети та не можуть викликати правових наслідків у податковому обліку їх учасників. У такому разі судам необхідно встановлювати дійсний стан розрахунків Підприємства з бюджетом за наслідками виключення з його обліку податкового кредиту, сформованого за операціями з придбання товару.

Враховуючи, що ухвалення правильного по суті спору рішення вимагає додаткового з'ясування обставин справи щодо фактичного руху активів (які виступали предметом експорту) та участі позивача у розглядуваних операціях, оцінювання наявності ділової мети у залученні позивача як посередника, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції, ухвалені у справі судові акти підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення відповідних недоліків.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2009 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011 у справі № 2а-14787/0/0470 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
Н.Г. Пилипчук