Справа № 2а-381/12/0970
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Справа № 9104/76738/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства «Еластоагрос» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року у справі за позовом приватного підприємства «Еластоагрос» до державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

приватне підприємство «Еластоагрос» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 209 від 23.01.2012 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції приватне підприємство «Еластоагрос» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що з 10.01.2011 року по 28.01.2011 року на ПП «Еластоагрос», ДПІ в м. Івано-Франківськ провела документальну планову виїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007р. по 30.09.2010р. За результатами даної перевірки складено Акт № 539/23-2-14277739 від 04 лютого 2011р., в якому відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог, пп. 7.2.1, 7.2.6 п. 7.2, пп.7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статей 203, 215, 228 ЦК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет, в період, що перевірявся на загальну суму 328 905,00грн. 17.02.2011р. за наслідками перевірки ДПІ в м. Івано-Франківську винесено оскаржуване в судовому порядку податкове повідомлення ПП «Еластоагрос» податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 411 129,00грн. Не погоджуючись з вищезазначеними висновками Акту та винесенням податкового повідомлення - рішення ПП «Еластоагрос» звернулось з позовом до суду про скасування вказаного повідомлення рішення. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 2а- 704/11/0970 від 07.07.2011р. позов ПП «Еластоагрос» задоволено, податкове повідомлення - рішення № скасовано з підстав недоведеності безтоварності операцій. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2011р. вищезазначену постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Також апелянт зазначає, що відповідно до п. 56.22 ст. 56 ПК України, якщо платник податків оскаржує рішення податкового органу в адміністративному порядку до контролюючих органів та/або до суду, обвинувачення особи в ухиленні від сплати податків не може ґрунтуватися на такому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Підпунктом 4.1.4 п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України передбачено, що податкове законодавство України, серед інших, грунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків (п. 56.21 ст.56 Податкового кодексу України).

Норма п. 7 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого відповідно до закону, припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання.

Тому апелянт вважає, що податкове зобов'язання є неузгодженим, а тому оспорювана в даній справі податкова вимога до завершення розгляду вищевказаної справи видаватись не повинна, а відтак, податкова вимога ДПІ в м. Івано-Франківську видана з порушенням норм податкового законодавства і є такою що порушує законні права та інтереси ПП «Еластоагрос».

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.2012 року Державною податковою інспекцією в м. Івано - Франківську винесено та надіслано приватному підприємству «Еластоагрос» податкову вимогу № 209, відповідно до якої станом на 23.01.2012 року сума податкового боргу вказаного платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 517 893,99 грн., у тому числі 327 065,15 грн. - основний платіж (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)), 82 224,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та 108 604,84 грн. - пеня. Не погоджуючись із податковою вимогою № 209 від 23.01.2012 року приватне підприємство «Еластоагрос» оскаржило її у судовому порядку.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно пункту 59.3 податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно підпункту 2.2 пункту 2 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків» затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1037, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за № 1432/18727, податкова вимога формується, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні, в установлені законами строки.

Також судом з'ясовано, що підставою для винесення державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську податкової вимоги № 209 від 23.01.2012 року та її направлення приватному підприємству «Еластоагрос» була несплата останнім грошового зобов'язання у сумі 409 289,15 грн., визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 17.02.2011 року, та нарахована, у зв'язку з несплатою позивачем вказаної суми грошового зобов'язання, пеня у розмірі 108 604,84 грн. Суд з'ясував, що повідомлення-рішення № від 17.02.2011 року, згідно якого приватному підприємству «Еластоагрос» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 411 129,00 грн., з яких 328 905,00 грн. - основний платіж та 82 224,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції, винесено державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську на підставі акта перевірки № 593/23- 2/14277739 від 04.02.2011 року.

Пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Згідно пункту 56.18 з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення (абзац 1). При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац 4).

Судом встановлено, що зазначене податкове повідомлення-рішення приватне підприємство «Еластоагрос» оскаржило у судовому порядку. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2011 року в адміністративній справі № 2а-704/11/0970 адміністративний позов приватного підприємства «Еластоагрос» до державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.02.2011 року задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську за № від 17.02.2011 року. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2011 року по справі № 66063/11/9104 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2011 року в адміністративній справі № 2а-704/11/0970 - скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позову приватного підприємства «Еластоагрос» до державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 17.02.2011 року -відмовлено.

Вірним є висновок суду першої інстанції, що сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 411 129,00 грн., з яких 328 905,00 грн. - основний платіж та 82 224,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції, яка визначена приватному підприємству «Еластоагрос» згідно податкового повідомлення-рішення № від року, відповідно до абз. 4 п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України була узгоджена 05.12.2011 року

Судом також встановлено, що відповідачем на виконання вимог підпункту 129.1.2 пункту 129.1, абзацу 2 пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України нараховано приватному підприємству «Еластоагрос» пеню на суму грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 17.02.2011 року, у розмірі 108 604,84 грн.

Суд вірно зазначив, що відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 цього Кодексу у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, ще настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що сума узгодженого грошового зобов'язання у розмірі 517 893,99 грн. є податковим боргом відповідача, яка ним не сплачена у строк, встановлений абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що позов задоволенню не підлягає.

Поряд з цим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом апеляційної інстанції з'ясовано, що відповідно до даних з Єдиного Державного Реєстру Судових рішень ухвалою Вищого адміністративного суду від 16.05.2012 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2011 р. у справі № 2а-704/11/0970 (66063/11/9104) скасовано, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2011 р. у справі № 2а-704/11/0970 (66063/11/9104) залишено в силі. На час постановлення рішення судом першої інстанції щодо скасування податкової вимоги 14.03.2012 року, у суду не було даних щодо зупинення Вищим адміністративним судом виконання рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2011 р. та Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2011 р.? а тому суд вірно відмовив в задоволенні позову.

Колегія суддів зазначає, що позивач може звернутися до суду першої інстанції про перегляд постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року по справі № 2а-381/12/0970 за ново виявленими обставинами.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу приватного підприємства «Еластоагрос» - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року по справі № 2а-381/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин