Справа № К/9991/80898/11-С
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року м. Київ К/9991/80898/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопрокатний завод «Лівобережний»

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2011

у справі №2а-14453/09/0470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопрокатний завод «Лівобережний»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2010 позов задоволено. Рішення СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 (№25064/10/0/-02/3-12 від 17.08.2009) та №/1 (№32728/10/08-02/3-16 від 20.10.2009) на підставі акта перевірки №1020-08-02/3-35165655 від 03.08.2009 визнано протиправним та скасовано.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2011 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2010 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Трубопрокатний завод «Лівобережний» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 15.07.2008 по 13.07.2009, за наслідками якої складено акт №1020-08-02/3-35165655 від 03.08.2009.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме, позивачем при виконанні операцій по контракту №101 від 15.07.2008 було допущене несвоєчасне надходження імпортного товару на суму 170000,00 Євро.

Таких висновків податковий орган дійшов з огляду на те, що 15.07.2008 між позивачем та Фірмою «MA1R RESEARCH S. p. A.», Schio (Vicenza) (Італія) (далі - Нерезидент) був укладений контракт № 101 на поставку обладнання (далі - Контракт).

Відповідно до умов пункту 4.1.1 Контракту платіж у розмірі 170000 Євро є передплатою, проводиться протягом 10 днів від дати отримання рахунку-фактури та банківською гарантією повернення авансового платежу при невиконанні продавцем своїх зобов?язань по поставці обладнання.

Також, відповідно до умов пункту 4.1.2 Контракту позивач виплачує Нерезиденту суму у розмірі 595000,00 Євро шляхом виставлення безвідзивного підтвердженого документального акредитиву, виставленого та підтвердженого КОММЕРЦБАНК (Франкфурт, Німеччина). Акредитив повинен бути випущений протягом 4 місяців с дати набрання чинності Контрактом. Строк дії акредитиву - 11 місяців з дати набрання чинності Контрактом. Платіж за акредитивом здійснюється при пред'явлені до банку документів, що підтверджують відправку обладнання Нерезидентом Позивачу.

На виконання умов контракту, ТОВ «Трубопрокатний завод «Лівобережний» перерахувало на користь фірми «MA1R RESEARCH S. p. A.», Schio (Vicenza) (Італія) валютні кошти згідно платіжного доручення від 31.07.2008 №11 в сумі 170000,00 Євро. Граничний термін надходження імпортного товару, згідно вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» - 27.01.2009.

На підставі Постанови КМУ від 29.12.2007 №1409 «Про затвердження Порядку продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями» позивач звернувся до Міністерства економіки України з клопотанням про отримання висновку про продовження строків розрахунків на суму 170000,00 Євро, у зв?язку з чим Міністерством економіки України був наданий висновок від 21.08.2008 №304 (лист №304-102/2008) на перевищення строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією з 28 січня 2009 року до 15 травня 2009 року.

З огляду на ненадходження імпортованого товару до 16.05.2009 податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 17.08.2009 у сумі 310033,97 грн.

За результатами адміністративного оскарження скарга позивача залишена без задоволення та податковим органом прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/1 від 20.10.2009.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з боку позивача відсутнє, нарахування пені у розмірі 0,3 відсотка від вартості недопоставленого товару є безпідставним та необґрунтованим, оскільки несвоєчасне надходження імпортного товару відбулося внаслідок дії форс-мажорних обставин, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є підставою для звільнення позивача від відповідальності, яка передбачена вказаним Законом. До форс-мажорних обставин судом віднесено постанову Національного Банку України №319 від 13.10.2008, якою фактично були заборонені авансові платежі (передплата) в іноземній валюті нерезидентам за товари, що імпортуються в Україну, а повернення суми грошових коштів за банківською гарантією заборонено постановою суду м. Віченза (Італія) від 14.05.2009.

Однак, судова колегія вважає за правильне погодитись з висновками суду апеляційної інстанції про правомірність рішень податкового органу.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, у разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Наданим Міністерством економіки України висновком від 21.08.2008 №304, позивачу надано дозвіл на перевищення строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією з 28 січня 2009 року до 15 травня 2009 року.

У строк до 16 травня 2008 року товар, за імпортною операцією, позивачу не надійшов.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Разом з тим, статтею 6 Закону передбачено: якщо перевищення термінів, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених термінів зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням форс-мажорних обставин є відповідна довідка Торгово-промислової палати або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Статтею 6 Закону України від 16.04.1991 №959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено право суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

При цьому сторони самостійно передбачають у форс-мажорному застереженні підстави виникнення, обов'язковість сповіщення з визначенням строків дії, наслідки настання підстав для звільнення від відповідальності, як це визначено формою зовнішньоекономічних договорів, положення про які затверджені наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 №201.

Виходячи з аналізу визначення форс-мажорних обставин, наведених в нормативних актах, до форс-мажорних обставин слід відносити: надзвичайну і непереборну за наявних умов силу, дія якої може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання замовника або виконавця (війна, блокада, страйк, аварія), що призводять до порушення умов укладених контрактів.

Статтею 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» встановлено, що Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні.

За міжнародною практикою питання про кваліфікацію тих чи інших обставин як підстав звільнення від відповідальності вирішується зовнішньоторговельним арбітражем (наприклад, Міжнародним комерційним судом при Торгово-промисловій палаті, Арбітражним судом Міжнародної Торгової Палати та інше).

Виходячи з аналізу вищенаведених норм, передбачені статтями 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строки зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується, у разі прийняття до розгляду судом позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, або у разі належного підтвердження виникнення форс-мажорних обставин.

Судова колегія погоджується з висновком суду апеляційної інстанції що на час проведення перевірки та складання податковим органом акта, який став підставою для прийняття спірного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, підтверджуючі документи, які б свідчили про правомірність несвоєчасного надходження імпортного товару в сумі 170000 Євро, у позивача відсутні. Торгово-промислова палата України листом від 19.06.2009 відмовила позивачу, посилаючись на відсутність підстав для підтвердження обставин непереборної сили (форс-мажору)за вищезазначеним договором.

Щодо довідки Торгово-промислової палати від 31.08.2009, у якій зазначено про те, що постанови НБУ вплинули на виконання умов імпортного контракту і таких рішень Національного банку України позивач, під час укладення імпортного контракту, передбачити не міг, то суд апеляційної інстанції, оцінивши ці обставини відповідно до правил оцінки доказів, встановлених нормами статті 86 КАС України, дійшов правильного висновку, що вона не впливає на правильність прийнятих відповідачем рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, оскільки отримана після проведення перевірки, а відтак не могла бути врахована податковим органом при складанні акта перевірки, крім того, з вказаної довідки Торгово-промислової палати не вбачається період дії форс-мажорних обставин, у зв?язку з чим не можливо встановити період, на який мають бути зупинені строки поставки імпортного товару, що не відповідає змісту ст.6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Не надано суду і доказів звернення позивача до Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України з позовною заявою про стягнення з нерезидента заборгованості по імпортному контракту.

За встановлених обставин доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування постановленого у справі рішення суду апеляційної інстанції з наведених в ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопрокатний завод «Лівобережний» відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун