Справа № 815/2577/13-а
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2577/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

при секретарі судового засідання - Гур`євої К.І.

за участю сторін:

представника позивача - не з'явився

представника відповідача - Назаренко О.П. (довіреність від 06.01.2015 №2)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі Одеської області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2013 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі Одеської області на користь Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області витрати на пенсійне забезпечення громадян, які отримали пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, витрати на виплату допомоги на поховання, виплаченої сім'ї, померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, з жовтня 2012 року по лютий 2013 року включно, здійснених управлінням ПФУ в Роздільнянському районі на загальну суму 86191,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в Управлінні Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області стоять на обліку та отримують пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання 44 чол., з них один (ОСОБА_3) отримав каліцтво за межами України. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі Одеської області не прийнято до заліку частину сум витрат, здійснених управлінням Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області на пенсійне забезпечення громадян, які отримали каліцтво, до актів щомісячної звірки, що призвело до неможливості відшкодування цих витрат Пенсійного фонду України Фондом соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України.

Заборгованість виникла за період з жовтня 2012 року по лютий 2013 року на загальну суму 89191,93 грн. В тому числі: заборгованість по ОСОБА_3 в сумі 2543,14 грн., в яку входять державна адресна допомога, поштовий збір на державну адресну допомогу, основний розмір пенсії, щомісячна цільова виплата; заборгованість з витрат на виплату допомоги на поховання, виплаченої сім'ї, померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (ОСОБА_4.) в сумі 301,20 грн.

Позивач зазначив, що заборгованість з відшкодування склалася внаслідок не включення відповідачем до актів щомісячної звірки сум витрат здійснених управлінням Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області на пенсійне забезпечення громадян.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.04.2013, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2013, у задоволенні вищезазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2015 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року змінено, скасувавши в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 246,30 грн. суми пенсії по інвалідності та 301,20 грн. допомоги на поховання, у вказаній частині справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі Одеської області справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. 18 березня 2015 року до Одеського окружного адміністративного суду від Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника управління, адміністративний позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (а.с.145-150), просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог УПФУ в Роздільнянському районі Одеської області у повному обсязі. Зазначив, що відповідно до Порядку, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків України від 04.03.2003 №5-4/4, відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, здійснюється на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідач вважає, що даний порядок не дає позивачу право вимагати стягнення суми пенсій з відділення, а лише передбачає процедуру звірки витрат на виплату пенсій.

Також представник відповідача вважає, що особи, які потерпіли внаслідок нещасного випадку на виробництві на підприємствах держав СНД після 01.04.2001 не мають статусу застрахованої особи, яка має право на відшкодування від нещасного випадку на підставі Базового Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності».

Стосовно допомоги на поховання в розмірі 301,20 грн., представник відповідача зазначив, що до відділення не був наданий висновок МСЕК, який підтверджував би причинний зв'язок смерті потерпілого ОСОБА_4 з одержанням раніше каліцтвом, до заліку відділенням зазначені витрати не були прийняті. Витрати на виплату та доставку допомоги на поховання ОСОБА_4 в сумі 301,20 грн. були занесені до таблиці розбіжностей за січень 2013 року.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області за період з жовтня 2012 року по лютий 2013 року помісячно складено списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії в зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Вищевказані виплати увійшли до актів щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Зазначені акти та списки направлено до відповідача для погодження. Відповідачем вказані суми прийнято до відшкодування не в повному обсязі, про що складено таблиці розбіжностей до довідок про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с. 9-18).

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі Одеської області у спірному періоді (з жовтня 2012 року по лютий 2013 року) не прийняті до відшкодування:

- суми витрат на виплату пенсій громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну у розмірі 264,30 грн. (ОСОБА_3.);

- суми витрат на виплату допомоги на поховання, оскільки смерть потерпілого не пов'язана із страховим випадком державного соціального страхування у розмірі 301,20 грн. (ОСОБА_4.);

Надаючи правову оцінку вимогам позивача щодо стягнення сум витрат на виплату пенсій громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, то суд виходить з наступного.

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до статті 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому, право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадянам України переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Згідно із абзацом 2 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом 3 цього пункту (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

З аналізу наведеної норми можна дійти висновку, що обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували цьому Фонду соціального страхування від нещасних випадків страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України "Про охорону праці", які ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами ПФУ відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

З матеріалів справи випливає, що розмір невідшкодованої пенсії по інвалідності громадянам України, які отримали каліцтво на території держав СНД, становить 264,30 грн.

Враховуючи позицію Верховного суду України з аналогічної категорії справ (постанова від 06.06.2011 у справі № 21-116а11), яка є обов'язковою для врахування судом згідно з ч.2 ст.161 КАС України, взявши до уваги вищенаведені нормативно-правові акти, суд дійшов висновку, що Фонд соціального страхування зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати, пов'язані з виплатою та доставкою пенсій з інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, що отримані на території країн учасників СНД.

Також ця позиція підтверджується постановою Верховного суду України від 21.05.2013 у справі №21-129а13.

Відтак, вимоги позивача в частині стягнення на його користь 264,30 грн. невідшкодованої пенсії по інвалідності громадянам України, які отримали каліцтво на території держав СНД, підлягають задоволенню.

Натомість, вимоги органу Пенсійного фонду щодо стягнення витрат на виплату допомоги на поховання в розмірі 301,20 грн. не можуть бути задоволеними з огляду на таке.

Відповідно до частини восьмої статті 34 зазначеного Закону у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, регулює питання відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 Порядку). Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом другим частини дев'ятої статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Виходячи з цього, допомога на поховання відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків тільки в разі настання смерті за наслідками отриманого нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підтверджується висновками спеціальних медичних закладів.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України №606 від 15 листопада 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 грудня 2005 року за №1455/11735, затверджено Інструкцію про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом.

Відповідно до цієї Інструкції причинним зв'язком смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом є зв'язок, який можна встановити між перебігом професійних захворювань (отруєнь) або наслідками трудового каліцтва з урахуванням форми, стадії, тяжкості функціональних порушень, розвитку ускладнень за життя, патоморфологічними та гістологічними змінами в органах та системах організму, що виявлені під час розтину, та настання смерті.

Безпосередня причина смерті - це головні клініко-морфологічні прояви основного захворювання або його ускладнення, що стали безпосередньою причиною смерті.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції функції щодо встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом покладаються на МСЕК, що затверджуються відповідним наказом Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управлінь охорони здоров'я обласних, Севастопольської міської і Головного управління охорони здоров'я та медичного забезпечення Київської міської державних адміністрацій.

Суд зазначає, що позивачем Управлінням Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області не надано суду будь-яких доказів у підтвердження того, що смерть ОСОБА_4 настала за наслідками отриманого нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підтверджувалось би висновками спеціальних медичних закладів.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням або нещасним випадком на виробництві стосовно ОСОБА_4, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат на допомогу на поховання у розмірі 301,20 грн., відтак в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючі викладене, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись ст.ст. 2, 6-8, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі Одеської області про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Роздільнянському районі Одеської області витрати на пенсійне забезпечення громадян, які отримали пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання виплаченої ОСОБА_3, який отримав каліцтво в країні СНД у сумі 246,30 грн. (двісті сорок шість гривень 30 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 24 березня 2015 року.

Суддя А.А. Радчук

24 березня 2015 року