Справа № 826/4586/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 березня 2015 року м. Київ № 826/4586/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
до Міністерства освіти і науки України,
Республіканського вищого училища фізичної культури
про визнання неправомірною бездіяльності, визнання неправомірними наказів №17 від 15.01.2015р. і №18-у від 23.02.2015р. та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом, в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність Міністерства освіти і науки України під час розгляду заяв та скарг про незаконне відрахування учня школи-інтернату спортивного профілю Республіканського вищого училища фізичної культури ОСОБА_2;

- визнати неправомірним наказ №17 від 15.01.2015р. щодо рішення педагогічної ради Республіканського вищого училища фізичної культури про переведення для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання ОСОБА_2;

- визнати неправомірним наказ №18-у від 23.02.2015р. про переведення ОСОБА_2 на навчання за місцем проживання;

- зобов'язати Міністерство освіти і науки України та Республіканське вище училище фізичної культури поновити ОСОБА_2 на навчання в складі учнів 9-А класу загальноосвітньої школи-інтернату спортивного профілю Республіканського вищого училища фізичної культури;

- винести окрему ухвалу в частині порушення керівництвом Республіканського вищого училища фізичної культури, яке перебуває у сфері управління Міністерства освіти і науки України, законодавства про освіту.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі в певній частині вимог з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Згідно із визначенням, наведеним у п.9 ч.1 ст.3 КАС України відповідач у справі адміністративної юрисдикції - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відтак, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначений позивачем у якості відповідача в адміністративній справі - Республіканське вище училище фізичної культури є юридичною особою, що надає послуги у сфері освітньої діяльності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Згідно з п. 3 вказаної Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України, вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Так, статтею 53 Конституції України та частиною 1 статті 3 Закону України «Про освіту» громадянам України гарантовано право на безкоштовну освіту в усіх державних навчальних закладах незалежно від статі, раси, національності, соціального і майнового стану, роду та характеру занять, світоглядних переконань, належності до партій, ставлення до релігії, віросповідання, стану здоров'я, місця проживання та інших обставин.

У відповідності до статті 12 Закону України «Про освіту» постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1999 р. №2061 затверджено Положення про спеціалізований навчальний заклад спортивного профілю (далі по тексту - Положення №2061).

Згідно із визначенням, наведеним у пункті 1 Положення №2061, спеціалізований навчальний заклад спортивного профілю (далі - навчальний спортивний заклад) є навчальним закладом системи загальної середньої або вищої освіти - закладом фізичної культури і спорту, який забезпечує відбір та спортивну підготовку обдарованих дітей та молоді, створює умови для розвитку їх індивідуальних здібностей з метою досягнення високих спортивних результатів та поповнення національних збірних команд у поєднанні із здобуттям учнями та студентами відповідної освіти.

Навчальний спортивний заклад є юридичною особою, що здійснює підготовку спортсменів вищих категорій і забезпечує навчально-тренувальні заняття та проведення змагань відповідно до навчальних планів з видів спорту і нормативно-правових актів Мінмолодьспорту (п.п.7, 9 Положення №2061).

Відповідно до пункту 40 Положення №2061, для вирішення основних питань діяльності навчального спортивного закладу відповідно до його статуту створюються робочі та дорадчі органи: педагогічна рада, спортивно-методична рада, батьківський комітет, опікунська рада тощо.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, оскаржувані позивачем рішення педагогічної ради Республіканського вищого училища фізичної культури про переведення для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання ОСОБА_2 і винесений на його підставі наказ про переведення ОСОБА_2 на навчання за місцем проживання, прийняті на підставі пункту 26 Положення №2061.

Так, в пункті 26 даного Положення закріплено, що студенти коледжу та училища спортивного профілю, які не засвоюють загальноосвітню, професійну та спортивну програму, мають відхилення у стані здоров'я, систематично порушують дисципліну, спортивний режим, правила внутрішнього розпорядку, за рішенням ради навчального спортивного закладу відраховуються із закладу, а учні середньої загальноосвітньої школи-інтернату та ліцею-інтернату спортивного профілю переводяться до загальноосвітньої школи за місцем проживання. Студентам коледжу та училища спортивного профілю останнього року навчання, які з об'єктивних причин не можуть продовжувати інтенсивні навчально-тренувальні заняття, надається право закінчити навчальний спортивний заклад за іншою програмою.

Аналіз наведених норм законодавства в їх системному взаємозв'язку дають підстави для визначення оскаржуваних позивачем рішень педагогічної ради Республіканського вищого училища фізичної культури щодо переведення ОСОБА_2 для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання є рішенням дорадчого органу, створеним для вирішення основних питань діяльності навчального закладу і ні за своїм змістом, ні за своєю правовою природою не є рішенням в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не спрямований на врегулювання або зміну публічно-правових відносин.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до положень ч.2 ст.2 та п.1 ч.1 ст.17 КАС України, законодавцем встановлені певні обмеження щодо предмету оскарження, зокрема, до суду може бути оскаржено лише рішення суб'єкта владних повноважень.

Рішення суб'єкта владних повноважень являє собою акт розпорядчого характеру, що ухвалюється суб'єктом владних повноважень для розв'язання найбільш важливих питань, які належать до його компетенції. Рішення видаються також і кількома неоднорідними органами (державними органами, громадськими організаціями тощо) із спільних питань, що належать до їх компетенції.

Одночасно суд зауважує, що Республіканське вище училище фізичної культури у спірних правовідносинах не є суб'єктом владних повноважень, і не здійснює владних управлінських функцій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини, які виникли між позивачем та Республіканським вищим училищем фізичної культури не містять ознак публічності, оскільки діями відповідача зачіпаються права позивача (її сина) в сфері приватних правовідносин, захист яких, в силу приписів ч.1 ст.15 ЦПК України, віднесений до компетенції місцевого суду загальної юрисдикції.

Вимоги позивача про зобов'язання Міністерства освіти і науки України та Республіканського вищого училища фізичної культури поновити ОСОБА_2 на навчання в складі учнів 9-А класу загальноосвітньої школи-інтернату спортивного профілю Республіканського вищого училища фізичної культури, а також про винесення окремої ухвали в частині порушення керівництвом Республіканського вищого училища фізичної культури, яке перебуває у сфері управління Міністерства освіти і науки України, законодавства про освіту є похідними відносно вимог про оскарження рішень навчального закладу і по своїй суті покликані захистити права позивача (її сина) у відповідний спосіб, в разі встановлення факту їх порушення, дані вимоги також не належать в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, даний спір в частині вимог про визнання неправомірним наказу №17 від 15.01.2015р. щодо рішення педагогічної ради Республіканського вищого училища фізичної культури про переведення для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання ОСОБА_2; визнання неправомірним наказу №18-у від 23.02.2015р. про переведення ОСОБА_2 на навчання за місцем проживання; зобов'язання Міністерства освіти і науки України та Республіканського вищого училища фізичної культури поновити ОСОБА_2 на навчання в складі учнів 9-А класу загальноосвітньої школи-інтернату спортивного профілю Республіканського вищого училища фізичної культури; винесення окремої ухвали в частині порушення керівництвом Республіканського вищого училища фізичної культури, яке перебуває у сфері управління Міністерства освіти і науки України, законодавства про освіту, - не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак, є підстави для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

Керуючись ст.17, п.1 ч.1 ст.ст.109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1, що представляє інтереси неповнолітнього ОСОБА_2, у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовом до Міністерства освіти і науки України та Республіканського вищого училища фізичної культури в частині вимог про: визнання неправомірним наказу №17 від 15.01.2015р. щодо рішення педагогічної ради Республіканського вищого училища фізичної культури про переведення для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання ОСОБА_2; визнання неправомірним наказу №18-у від 23.02.2015р. про переведення ОСОБА_2 на навчання за місцем проживання; зобов'язання Міністерства освіти і науки України та Республіканського вищого училища фізичної культури поновити ОСОБА_2 на навчання в складі учнів 9-А класу загальноосвітньої школи-інтернату спортивного профілю Республіканського вищого училища фізичної культури; винесення окремої ухвали в частині порушення керівництвом Республіканського вищого училища фізичної культури, яке перебуває у сфері управління Міністерства освіти і науки України, законодавства про освіту.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя: Н.А. Добрівська