Справа № 804/3100/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. Справа № 804/3100/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши у скороченому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, визнання неправомірними дій щодо відмови у наданні інформації та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2015р. ОСОБА_2 (адвокат) звернулася з позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на адвокатський запит від 18.11.2014р. №07/2014 у строк, визначений ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 18.11.2014р. №07/2014;

- зобов'язати відповідача надати повну відповідь на адвокатський запит від 18.11.2014р. №07/2014.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору про надання юридичних послуг укладеного між позивачем та ТОВ ВКФ «Альтаір» згідно до ст.ст.20,24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вона 19.11.2014р. звернулася до відповідача з адвокатським запитом №07/2014 від 18.11.2014р. про надання їй інформації та копій документів, який був отриманий відповідачем 19.11.2014р. Як зазначає позивач у позові, відповідач у порушення строків, визначених ч.2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надав відповідь на адвокатський запит лише 10.02.2015р., при цьому, відповідачем було відмовлено у наданні інформації у зв'язку з тим, що власником інформації, яка запитується, є Міністерство доходів і зборів та Прокуратура Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська. Позивач вважає таку відмову у наданні запитуваної інформації неправомірною, так як відповідач відмовився надати інформацію виходячи не з норм Закону, а зі своїх власних міркувань, в той час як держава гарантує адвокату можливість отримання інформації для повноцінного захисту клієнта. Окрім того, позивач посилається і на те, що згідно ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» задокументована на будь-яких носіях інформація, яка була отримана або створена у процесі виконання суб'єктом владних повноважень своїх посадових обов'язків або інформація, яка знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, інших розпорядників, є публічною та відкритою. Також, позивач вказує і на те, що положення ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є спеціальними законодавчими нормами, які мають превалюючу силу над нормами загальної дії, зокрема, Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою суду від 26.02.2015р. було відкрито скорочене провадження у даній адміністративній справі та запропоновано відповідачеві надати письмові заперечення на позов та докази в обґрунтування заперечень (а.с.2).

18.03.2015р. відповідачем до канцелярії суду були подані письмові заперечення на позов у яких відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог адвоката ОСОБА_2 в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту у випадках, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ст.6 вказаного вище Закону. Також і згідно п.63.12 ст.63 Податкового кодексу України інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом. У відповідності до п.п.17.1.9 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України визначено, що платник податків має право на не розголошення контролюючим органом відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, при цьому, відповідач зазначає, що згідно ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а згідно ст. 26 згаданого Закону, документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Як зазначає відповідач, адвокатом ОСОБА_2 до адвокатського запиту було додано лише свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, що унеможливило визначити чи уповноважувало ТОВ ВКФ «Альтаір» відповідного адвоката надавати необхідну правову допомогу та виступати від імені суб'єкта господарювання.

У відповідності до вимог п.1. ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії щодо розгляду звернення, у тому числі інформаційного запиту фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.4 ст.183-2 вказаного Кодексу, суддя розглядає справу у порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем і відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечень проти позову - п.4 ч.5 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, виходячи з вищенаведених норм, враховуючи подання відповідачем заперечень проти позову у даній справі 18.03.2015р., постанова у даній справі приймається 23.03.2015р.

Із наданих позивачем та відповідачем документів судом встановлені наступні обставини у справі.

19.11.2014р. позивач звернувся до відповідача з адвокатським запитом №07/2014 від 18.11.2014р. відповідно до ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у якому позивач просила, а саме:

- надати копії документів, які були підставою для видачі наказу №146 від 13.08.2013р., також всіх документів складених в ході проведення даної перевірки, включаючи копії супровідних листів про отримання документів від прокуратури Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська та про повернення документів назад до прокуратури;

- окремо, вказати дату отримання ДПІ Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська документів-речових доказів у кримінальному провадженні №0000078, та дату повернення вказаних документів-речових доказів до прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (а.с.11).

При цьому, як видно зі змісту вказаного адвокатського запиту, позивач посилається на укладення між нею (ОСОБА_2.) та ТОВ ВКФ «Альтаір» договору про надання абонентських юридичних послуг від 01.09.2014р., водночас, до вказаного запиту було додано лише копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 09.11.2010р. (а.с.11).

Вказаний адвокатський запит було отримано відповідачем 19.11.2014р. що підтверджується копією експрес-накладної №7505 «Нова пошта» (а.с.13).

06.02.2015р. відповідач надав відповідь на вищевказаний адвокатський запит позивача за №2565/10/04-61-22-1 у якому відповідач відмовив позивачеві у наданні документів з підстав того, що власником податкової інформації, яка запитувалася позивачем, є Міністерство доходів і зборів України, а власником інформації по кримінальному провадженню №0000078 є Прокуратура Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська, а також повідомлено, що за результатами перевірки головному бухгалтеру ТОВ ВКФ «Альтаір» 10.09.2013р. було вручено акт перевірки №444/04-61-22/НОМЕР_1 та з питань отримання вказаного акту позивачу слід звернутися до ТОВ ВКФ «Альтаір» з яким у позивача укладено договір про надання абонентських юридичних послуг від 01.09.2014р. (а.с.12).

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на адвокатський запит від 18.11.2014р. №07/2014 у строк, визначений ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також неправомірними і дії відповідача щодо відмови у наданні інформації на вищевказаний запит, оскільки відмова відповідача у наданні такої інформації не ґрунтується на нормах закону.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для часткового задоволення позову в частині позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на адвокатський запит від 18.11.2014р. №07/2014 у строк, визначений ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», виходячи з наступного.

Пунктом 21.1 ст.21 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно відповідно до Кодексу та інших законів України, інших нормативних актів.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Так, як свідчать матеріали справи відповідач отримав адвокатський запит позивача №07/2014 від 18.11.2014р. - 19.11.2014р., що підтверджується відповідною експрес-накладною «Нова пошта»(а.с.13).

При цьому, відповідачем не було надано доказів продовження строків розгляду запиту у відповідності до вимог вищенаведеної норми закону, а отже, відповідач повинен був надати відповідь на вищевказаний адвокатський запит у строк до 24.11.2014р.

Між тим, як свідчить зміст відповіді відповідача адресованого позивачеві за №2565/10/04-61-1 його було складено лише 06.02.2015р., що є підтвердженням допущення відповідачем бездіяльності у ненаданні відповіді на адвокатський запит позивача від 18.11.2014р. не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту згідно до вимог ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідачем не було надано доказів про надання відповіді на адвокатський запит від 18.11.2014р. у строк до 24.11.2014р. згідно до вимог ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 18.11.2014р. №07/2014 та зобов'язання відповідача надати повну відповідь на вищевказаний запит, виходячи з наступного.

За приписами ч.2 ст.32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За приписами ч.1 ст.6 вказаного Закону, встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація;таємна інформація, службова інформація.

Статтею 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту у випадках, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ст.6 вказаного вище Закону

За приписами п.п.17.1.9 п.17.1ст.17 Податкового кодексу України платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом(посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов'язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Між тим, відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ч.1 ст. 26 вищевказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однак, як вбачається зі змісту дослідженого судом адвокатського запиту позивача №07/2014 від 18.11.2014р., копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем до даного запиту було долучено як додаток лише копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю (а.с.11).

В той же час, позивачем не надано суду доказів про долучення до вказаного адвокатського запиту будь-якого із вище перелічених документів, визначених законом, які б надавали позивачеві як адвокату право на отримання від відповідача запитуваної інформації щодо документів, які стосуються ТОВ ВКФ «Альтаір» з урахуванням того, що вказана інформація у відповідності до вищенаведених норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» є конфіденційною та може бути надана податковим органом лише за наявності згоди такого платника податків, яка, у даному випадку, може бути відображена лише у договорі на надання правової допомоги, відповідному ордері чи довіреності з урахуванням вимог ст.ст.24,26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно, у спосіб, визначений Конституцією та нормами вищенаведених Законів було надано відповідь від 06.02.2015р. на адвокатський запит позивача від 18.11.2014р., яка містила посилання на норми ст. ст.17,21, 63 Податкового кодексу України з роз'ясненням того, що дана запитувана інформація не відноситься до публічної інформації, є конфіденційною та може бути надана лише за згодою такого платника податків (а.с.12).

Виходячи з того, що позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у наданні інформації на адвокатський запит не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що адвокатом не було додано до запиту від 18.11.2014р., документів, що підтверджують повноваження позивача (адвоката) на надання юридичних послуг ТОВ ВКФ «Альтаір», передбачених ст.ст.24,26 вказаного Закону, судом встановлено правомірність відмови у наданні інформації від 06.02.2015р., яка є конфіденційною та може надаватися відповідачем лише за згодою платника податків, у адміністративного суду відсутні і правові підстави для задоволення похідних позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, і частина 1 статті 71 КАС України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем наведено достатньо обставин та норм законодавства, які слугували підставами для відмови позивачеві у наданні інформації з приводу діяльності ТОВ ВКФ «Альтаір» у ході розгляду адвокатського запиту позивача від 18.11.2014р. з урахуванням доданих до запиту документів щодо повноважень позивача як адвоката.

Водночас, позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем норм вищенаведеного чинного законодавства України в частині щодо відмови у наданні інформації 06.02.2015р. на адвокатський запит від 18.11.2014р. з урахуванням встановлених судом обставин, а саме: щодо не надання позивачем доказів до адвокатського запиту на підтвердження своїх повноважень як адвоката відповідно до вимог ст.ст.24,26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, судом не може бути прийнято до уваги та покладено в основу цього судового рішення долучення до адвокатського запиту позивачем копії свідоцтва про зайняття нею адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 09.11.2010р. з огляду на те, що вказаний документ не надає адвокату право на отримання будь-якої інформації від суб'єкта владних повноважень без надання копій документів, визначених ст.ст.24,26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також, судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що запитувана позивачем інформація щодо перевірки ТОВ ВКФ «Альтаір» є публічною та відкритою, так як вказане твердження спростовується визначенням поняття, яке наведене вище та міститься у статті 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», зокрема відносно того, що інформація, запитувана позивачем віднесена до конфіденційної інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу наданих суду документів та вищенаведених норм чинного законодавства України, вбачається, що у ході вчинення відповідачем дій з приводу відмови у наданні позивачеві інформації від 06.02.2015р., відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та з урахуванням того, що запитувана інформація відносно платника податків віднесена до інформації з обмеженим доступом та може бути надана відповідачем лише за згодою платника податків та за умови надання позивачем документів, що підтверджують повноваження адвоката на отримання такої інформації відносно ТОВ ВКФ «Альтаір».

Статтями 7, 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що принципами здійснення правосуддя в адміністративній справі є: верховенство права, законність, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з наведеного, слід стягнути Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 грн. 36 коп. (73.08грн./3)понесені позивачем згідно квитанції № 36 від 19.02.2015р.(а.с.3) з урахуванням часткового задоволення позову та вимог ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, визнання неправомірними дій щодо відмови у наданні інформації та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо ненадання відповіді на адвокатський запит від 18.11.2014р. №07/2014 у строк, визначений ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) - витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 грн. 36 коп. (двадцять чотири грн. 36 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст.ст.183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст.ст.183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва