Справа № 810/7062/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2015 р. м. Київ К/800/65069/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Розваляєвої Т.С., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря Маджар О.М.

представника позивача Лошадкіної В.О., Завгородньої Т.М.

представника відповідача Сосюка Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційно-виробничої фірми «ІССТАР» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року

у справі № 810/7062/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційно-виробничої фірми «ІССТАР»

до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області

про визнання протиправними дій та скасування наказу та постанови

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю Комерційно-виробнича фірма «ІССТАР» (далі - ТОВ Комерційно-виробнича фірма «ІССТАР») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі - Департамент ДАБК у Київській області) про визнання протиправними дій, скасування наказу та постанови.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2014 позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 17.10.2013 № КС 88. Визнано протиправними та скасовано наказ від 22.11.2013 №142 - «ОД» та постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.12.2013 № З-1212/3-7/10-81/1212/08/04.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ Комерційно-виробнича фірма «ІССТАР» оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції з мотивів порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт 05.12.2012 за № КС 2 свідчить підпис працівника контролюючого органу, закріплений печаткою Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Київській області.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судом першої інстанції, у листопаді 2012 року позивач надав до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Київській області на реєстрацію три екземпляри декларації про початок виконання будівельних робіт з доданими документами. 05.12.2012 вказана декларація була зареєстрована відповідачем за № КС 2.

Після закінчення будівельних робіт у вересні 2013 року ТОВ Комерційно-виробнича фірма «ІССТАР» подало відповідачу для реєстрації декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

17.10.2013 Інспекція державного архітектурного-будівельного контролю у Київській області у встановленому законом порядку зареєструвала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за № КС 88.

Також судами попередніх інстанцій установлено, що наказом від 22.11.2013 №142-«ОД» відповідач скасував реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 17.10.2013 № КС 88 «Шиномонтаж та станція технічного обслуговування» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський районі, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 36 замовник (забудовник) - ТОВ Комерційно-виробнича фірма «ІССТАР».

Постановою від 12.12.2013 № З-1212/3-7/10-81/1212/08/04 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на позивача накладено штраф у сумі 109 620,00 грн. за порушення вимог частини десятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказаний наказ та постанову прийнято у зв'язку з тим, що під час позапланової перевірки декларації позивача про готовність об'єкта до експлуатації та дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм і правил, за результатами якої складено акт перевірки від 11.11.2013, установлено порушення позивачем вимог частини десятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Порушення полягає у тому, що у декларації про готовність об'єкта до експлуатації замовником зазначено, що будівельні роботи з будівництва станції технічного обслуговування, склад виконувались на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт від 05.12.2012 № КС 2, але зазначена декларація відповідачем не зареєстрована, що є наведенням недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку відсутності реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт відповідач не зареєстрував би і декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з відомостями з Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів декларація про початок виконання будівельних робіт за № КС 2 відповідачем не була зареєстрована. Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, підстав для задоволення позову немає.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Пунктом 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог частини десятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Згідно з частиною другою статті 39-1 вказаного Закону у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин четвертої і п'ятої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відмовляють у реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог.

Рішення про відмову в реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт приймається у строк, передбачений для реєстрації декларації.

У разі якщо інспекція державного архітектурно-будівельного контролю не зареєструвала декларацію про початок виконання будівельних робіт або не прийняла рішення про відмову в її реєстрації в установлений цією статтею строк, право на виконання будівельних робіт виникає на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована, а рішення про відмову - прийнято.

У такому разі декларація вважається зареєстрованою.

Жодних обставин, які б свідчили про те, що відповідач приймав рішення про відмову в реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт позивача чи її повернення судами попередніх інстанцій не установлено.

Пунктами 3, 4 Порядку ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 № 92, установлено, що ведення єдиного реєстру, функціонування і супроводження програмного забезпечення реєстру, збереження та захист бази даних реєстру, забезпечення доступу до нього територіальних органів Держархбудінспекції України здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Формування даних для внесення до єдиного реєстру покладається на територіальні органи Держархбудінспекції України за місцем розташування об'єкта.

Таким чином, лише відсутність у Єдиному реєстрі даних щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт ТОВ Комерційно-виробнича фірма «ІССТАР» не може бути підставою для настання негативних наслідків та юридичної відповідальності позивача, якщо іншими належними доказами у справі доведено факт здійснення такої реєстрації 05.12.2012 за № КС 2 Інспекцією державного архітектурного-будівельного контролю у Київській області.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги заслуговують на увагу, підтверджуються викладеними норми права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим наявні підстави для її задоволення та скасування рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210 - 231 КАС України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційно-виробничої фірми «ІССТАР» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року в цій справі скасувати, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Т.С. Розваляєва

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель