Справа № К/9991/11641/12-С
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2015 р. м. Київ К/9991/11641/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Мороза В.Ф.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Донця О.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Слободян О.М.

за участю представника відповідача Трофименко М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Рівненської митниці на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2012 року у справі

за позовом Фермерського господарства Лаврущенка

до Рівненської митниці

про скасування карток відмови, рішень про визначення митної вартості та зобов'язання повернути надміру сплачену суму ПДВ шляхом зарахування коштів на розрахунковий рахунок позивача,

в с т а н о в и л а:

Фермерське господарство Лаврущенка звернулося з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митних декларацій, рішень про визначення митної вартості товарів та зобов'язання повернути зайво сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 342941,37 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачем при винесенні рішення щодо визначення митної вартості товарів були порушені вимоги законодавства, оскільки митна вартість заявлена позивачем, була підтверджена документально. При цьому відповідач необґрунтовано здійснив перевірку правильності визначення митної вартості товару у зв'язку з невідповідністю ціни товару, заявленого до митного оформлення, рівню цін Єдиної автоматизованої системи ДМСУ.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2012 року позов задоволено частково. Скасовано картки відмови митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару і транспортних засобів через митний кордон України: №204020001/1/00107 від 14.05.2011 року, №204020001/1/00109 від 16.05.2011 року, №204020001/1/00111 від 19.05.2011 року, №204020001/1/00112 від 20.05.2011 року, №204020001/1/00113 від 20.05.2011 року, №204020001/1/00116 від 25.05.2011 року, №204020001/1/00117 від 27.05.2011 року, №204020001/1/00118 від 27.05.2011 року, №204020001/1/00120 від 30.05.2011 року, №204020001/1/00122 від 01.06.2011 року, №204020001/1/00123 від 03.06.2011 року, №204020001/1/00125 від 07.06.2011 року, №204020001/1/00126 від 07.06.2011 року, №204020001/1/00128 від 08.06.2011 року, №204020001/1/00129 від 09.06.2011 року, №204020001/1/00130 від 09.06.2011 року, №204020001/1/00131 від 11.06.2011 року, №204020001/1/00134 від 15.06.2011 року. Скасовано рішення митниці про визначення митної вартості товарів: №204000006/2011/002739/2 від 20.05.2011 року, №204000006/2011/002740/2 від 20.05.2011 року, №204000006/2011/ 002725/2 від 14.05.2011 року, №204000006/2011/002727/2 від 16.05.2011 року, №204000006/2011/002735/2 від 19.05.2011 року, №204000006/2011/002753/ 2 від 25.05.2011 року, №204000006/2011/002756/2 від 26.05.2011 року, №204000006/2011/ 002755/2 від 26.05.2011 року, №204000006/2011/002760/2 від 30.05.2011 року, №204000006/ 2011/002762/2 від 01.06.2011 року, №204000006/2011/002777/2 від 03.06.2011 року, №204000006/2011/002788/2 від 07.06.2011 року, №204000006/2011/002786/2 від 07.06.2011 року, №204000006/2011/002797/2 від 08.06.2011 року, №204000006/2011/ 002798/2 від 09.06.2011 року, №204000006/2011/002799/2 від 09.06.2011 року, №204000006/2011/002803/2 від 11.06.2011 року, №204000006/2011/002810/2 від 15.06.2011 року. Зобов'язано Головне управління Державного казначейства України в Рівненській області повернути - перерахувати на розрахунковий рахунок ФГ Лаврущенка із Державного бюджету України надмірно сплачену суму податку на додану вартість при ввезені товарів на митну територію України у розмірі 329479 грн. 56 коп. В решті вимог відмовлено.

Суди дійшли висновку, що заявлена позивачем митна вартість була підтверджена документально, а використання митним органом Єдиної автоматизованої системи ДМСУ при визначені митної вартості товарів було неправомірним.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій митниця просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за умовами контракту №3 від 20.04.2011 року, ФГ Лаврущенка придбано 990 тон картоплі продовольчої, загальною вартістю 930600000,00 білоруських рублів, на умовах DDU-Сарни з оплатою протягом 180 банківських днів після доставки. Товар ввозився партіями.

Також встановлено, що за умовами контракту №7 від 20.04.2011 року, ФГ Лаврущенка придбано капусту свіжу, на умовах визначених в специфікаціях до партій товару з оплатою протягом 180 банківських днів після доставки. Товар ввозився партіями.

При ввезенні партіями вищезазначеного товару, позивачем було подано до митного оформлення ВМД в яких заявлено товар: картопля свіжа продовольча врожаю 2010 року, фасована в сітки, кожна партія з відповідною вагою та капуста, необроблена урожаю 2010 року. Товар до митного оформлення відповідно до умов поставки DDU-Сарни був у тому числі заявлений за шостим методом визначення митної вартості.

Митницею було здійснено перевірку правильності визначення митної вартості товару та у зв'язку з невідповідністю ціни товару, заявленого до митного оформлення рівню цін ЄАІС ДМСУ, зроблено висновок щодо необхідності подання додаткових документів.

В подальшому у митному оформленні товару згідно поданої позивачем для митного контролю й митного оформлення ВМД відмовлено, про що митницею складено Картки відмови: №204020001/1/00107 від 14.05.2011 року, №204020001/1/00109 від 16.05.2011 року, №204020001/1/00111 від 19.05.2011 року, №204020001/1/00112 від 20.05.2011 року, №204020001/1/00113 від 20.05.2011 року, №204020001/1/00116 від 25.05.2011 року, №204020001/1/00117 від 27.05.2011 року, №204020001/1/00118 від 27.05.2011 року, №204020001/1/00120 від 30.05.2011 року, №204020001/1/00122 від 01.06.2011 року, №204020001/1/00123 від 03.06.2011 року, №204020001/1/00125 від 07.06.2011 року, №204020001/1/00126 від 07.06.2011 року, №204020001/1/00128 від 08.06.2011 року, №204020001/1/00129 від 09.06.2011 року, №204020001/1/00130 від 09.06.2011 року, №204020001/1/00131 від 11.06.2011 року, №204020001/1/00134 від 15.06.2011 року.

Позивач, виконавши вимоги картки відмови, подав до митного оформлення нову ВМД, в якій заявив до митного оформлення товар за ціною, визначеною рішенням про визначення митної вартості.

Всього позивачем за ВМД, які оформлено з урахуванням рішень митниці про визначення митної вартості, сплачено ПДВ на 329479,56 грн. більше ніж за ВМД, в прийнятті яких митним органом було відмовлено згідно з картками відмови, що є предметом оскарження в даній справі.

Суди попередніх інстанцій приймаючи рішення про скасування карток відмови та рішень про визначення митної вартості, дійшли помилкового висновку про відсутність підстав у митного органу для їх прийняття, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 265 Митного кодексу України митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Верховний Суд України у постанові від 10 квітня 2012 року (справа № 21-52а12), яка є обов'язковою для всіх судів в силу ст.. 244-2 КАС України, зазначив, що наведені норми, а також положення постанов Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів» та № 1766 дають підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Додаткові документи, які було витребувано Митницею, входять до переліку, що міститься у п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (затв. постановою КМУ від 20.12.2006р. №1766). Водночас вимоги відповідача щодо надання додаткових документів позивачем не було виконано.

Отже, враховуючи наявну у митного органу інформацію про те, що вартість подібного товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості, у Митниці були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин, митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи. Позивачем витребувані відповідачем документи не було надано, що дало підстави для визначення митної вартості у спосіб передбачений ст. ст. 266, 273 МК України. При цьому, Митниця, застосувавши шостий метод, у рішенні обґрунтувала та довела неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів.

Доводи позивача, з якими погодились суди попередніх інстанцій, про неправомірність використання митницею даних Єдиної автоматизованої системи ДМСУ про вартість товару є необґрунтованими, оскільки як зазначив Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013 року (справа № 21-342а13) наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Крім того судами попередніх інстанцій необґрунтовано задоволено позовні вимоги про повернення надмірно сплачених сум податку на додану вартість. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15 квітня 2014 року у справі № 21-29а14, у випадку, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №618 та Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи, затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

За викладеного рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню на підставі статті 229 КАС України з прийняттям нового про відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 229, 232 КАС України,колегія суддів Вищого адміністративного суду України,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Рівненської митниці задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2012 року скасувати.

Прийняти нове рішення. В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець