Справа № 804/1402/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р. Справа № 804/1402/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Конєвої С.О.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Управління Укртрансінспекції в Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення 12554,39 грн., -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2015р. Управління Укртрансінспекції в Кіровоградській області звернулося з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з останньої в дохід Державного бюджету України грошові кошти в розмірі 12554,39 грн., що еквівалентно 787,02 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку - 16.07.2014р.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2014р. посадовим особами позивача було здійснено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом марки SCHMITZ реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу та було встановлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. За результатами проведеного контролю було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №002118 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 16.07.2014р. та позивачем було нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 787,02євро, що еквівалентно 12554,39грн., яка не була сплачена відповідачем у зв'язку з чим позивач просить стягнути зазначену суму боргу з відповідача у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак 25.02.2015р. надав до канцелярії суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача в порядку письмового провадження, при цьому, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 46).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.45).

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адресу повістки надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, заяву позивача про розгляд справи без участі представника позивача в порядку письмового провадження, належне повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду у відповідності до вимог ст. 35, 38 Кодексу адміністративного судочинства України, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у письмовому провадженні, за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч.4 ст.122, ч. 4, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що 16.07.2014р. на підставі графіку щоденної (цілодобової) роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Кіровоградській області на липень 2014р. та згідно направлення на перевірку №020885 від 15.07.2014р. виданого начальником Управління державними інспекторами на ділянці дороги Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка 716км +405км , 703км було проведено рейдову перевірку транспортних засобів перевізників пасажирів, вантажів у ході якої було перевірено транспортний засіб марки - DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1, під керуванням водія - ОСОБА_2 за результатами якої було складено акт №002118 та який підписаний водієм без будь-яких зауважень та заперечень (а.с.10-14).

Зі змісту акту №002118 від 16.07.2014р. вбачається, що під час габаритно-вагового контролю було встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме: повна маса транспортного засобу становить 41.3т., тоді як нормативно допустима - 38.0т., а також фактичні осьові навантаження - 62/93/258 тоді як нормативно допустимі - 11/11/22 (а.с. 14).

Розрахунком №81 від 16.07.2014р. було встановлено плату проїзду великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №002118 у розмірі 787,02грн., що еквівалентно сумі 12554,39грн. (а.с. 15).

Вказаний розрахунок отриманий водієм ОСОБА_2 16.07.2014р., однак залишений без виконання та не оплачений у спосіб, визначений протягом 30 днів згідно до вимог п.31-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначається Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі - Порядок №879).

Пп.4 п.1 вказаного вище Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху (п.3 Порядку №879).

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансінспекції або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. До великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, яким визначено, що дорожнє перевищення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу 38 тонн, здійснюється за спеціальними правилами.

Згідно з ч.3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

П.31-1 вказаного Порядку №879 визначає, що перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Як встановлено із матеріалів справи, посадовими особами Укртрансінспекції 16.07.2014р. був перевірений транспортний засіб марки DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом марки SCHMITZ реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу та складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 787,02 євро, що еквівалентно 12554,39грн., який повинен був бути сплачений відповідачем у строк та в порядку, визначеному п.31-1 Порядку №879.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а за змістом ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач в судове засідання не з'явився без поважної причини, доказів внесення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів у встановлені законом строки у сумі 12554,39грн. суду не надав, а також не надав і доказів оскарження у встановленому законодавством порядку дій відповідача щодо проведених розрахунків.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення відповідачем вимог діючого законодавства доведений, а тому даний позов підлягає задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Управління Укртрансінспекції в Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення 12554,39 грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (51800, АДРЕСА_1) в дохід Державного бюджету України (р/р 0001 в ГУ ДКСУ у Київській області, м.Київ, МФО 821018, ) грошові кошти, що становлять плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 12554,39грн. (дванадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири гривні 39 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва