Справа № 553/13/15-а
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/13/15-а
Провадження № 2-а/553/17/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

(за позовом особи)

26.02.2015м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Моторній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області, Управління пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання перерахувати щомісячне довічне грошове утримання, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області, Управління пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання перерахувати щомісячне довічне грошове утримання, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області щодо нездійснення йому перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці в зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, працюючого судді на відповідній посаді, з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року, зобов'язати Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області здійснити перерахунок розміру ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року, виходячи з 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді, та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року, у сумі 82831,28 грн., визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави здійснити перерахунок розміру ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року , виходячи з 88% місячного заробітку працюючого судді на відповідній посаді судді та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, у сумі 58 637,95 грн..

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, прохав позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник відповідача Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві в судове засідання не з'явився, але від нього надійшли письмові заперечення, в яких вони заперечують проти задоволення позову в повному обсязі.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Як зазначає в своїй позовній заяві позивач, він має 24 роки повних стажу судді, з 29 жовтня 2004 року являється суддею у відставці і з того часу, відповідно до Закону України «Про статус суддів», отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88 % заробітної плати працюючого судді Торезького міського суду Донецької області, на посаді якого він працював перед виходом у відставку. Так, 30 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території в м. Полтава, що підтверджується довідкою від 20.10.2014 року № Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району в м. Полтаві, про переміщення позивача з району проведення АТО до м. Полтави.

Підставою для звернення позивача ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом стало те, що згідно листа відповідача Управління пенсійного фонду України Ленінського району м. Полтави, 15.08.2014 року останній звернувся до УПФУ в м. Полтаві з заявою про взяття на облік як переселенця із зони АТО, електронна пенсійна справа була взята на облік з 01.08.2014 року. При цьому, позивачем вказувалось в позові те, що він отримує довічне грошове утримання судді у відставці в Управлінні пенсійного фонду України Ленінського району м. Полтави, як суддя Торезького міського суду Донецької області.

Так, відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області від 17.06.2014 року за № 08-23/916 заробітна плата працюючого судді на відповідній посаді судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці, згідно ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.20110 року склала: за січень - грудень 2014 року 18 270 грн..

Поряд з цим, в адміністративному позові позивачем вказано, що згідно листа Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області від 25.06.2014 року та довідки від 27.06.2014 року вказано, що позивач ОСОБА_1 перебував на обліку в УПФ в м. Торезі Донецької області та отримував довічне грошове утримання судді у відставці. Розмір його довічного грошового утримання обчислювався виходячи з довідки № 08-13/188, виданої ТУ ДСА в Донецькій області, коли зарплата працюючого на відповідній посаді судді складала 4 757, 35 грн., а саме: 4 757,38х88% = 4 186,47 грн. - основний розмір та доплата 28,40 грн., всього на суму 4 214,87 грн.. Таким чином, при розрахунку довічного грошового утримання позивача УПФ у м. Торезі Донецької області не застосовувались дані про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, які надавалися йому Територіальним управлінням державної судової адміністрації.

Згідно довідок УПФ Ленінського району у м. Полтаві від 08.12.2014 року та листів від 12.11.2014 року та 25.11.2014 року вбачається, що розмір довічного грошового утримання позивача, УПФ Ленінського району у м. Полтаві теж обчислювалось без урахування даних про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Підставу у відмові позивачу у обчисленні довічного утримання виходячи з розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, вважає протиправною, тому зважаючи на вказані вище обставини змушений був звернутися до суду з вказаним адміністративним позовом.

Згідно заперечень Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, управління не погоджується з позовними вимогами, оскільки згідно рішення Конституційного суду України від 03.06.2013 року № 3рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визнано такими, що з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення не відповідають Конституції України - частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ .

Поряд з цим, в своїх запереченнях вказували, що частина 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не була предметом розгляду Конституційного Суду України від 03.06.2013 року. Відповідно до ч.4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено перерахунки довічного грошового утримання лише суддів Конституційного суду. Інших перерахунків довічного грошового утримання судді у відставці Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено. На даний час зміни до ч.4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус судів» не вносились.

Більше того, в своїх запереченнях відповідачем зазначено, що Постановою Верховної Ради України від 24.02.1994 року № 4016-ХП «Про доповнення Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» були передбачені перерахунки щомісячного грошового утримання судді у відставці в разі зімни заробітної плати суддів, які працюють на відповідній посаді. Вищезазначена постанова втратила чинність на підставі Закону № 2453-УІ від 07.07.2010 р. ВВВР, 2010, № 41,42.

Отже, порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 року № 3-1 та зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 200/14891, не передбачено перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Таким чином, перерахунки щомісячного грошового утримання суддям даної категорії у відставці в зв'язку з підвищенням посадових окладів з 01 грудня 2013 року проводити Управлінням Пенсійного фонду України у м. Полтаві .

Суд дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має 24 повних роки стажу судді, з 2004 року являється суддею у відставці і з того часу, відповідно до Закону України «Про статус суддів», отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88 % заробітної плати працюючого судді Торезького міського суду Донецької області, на посаді якого він працював перед виходом у відставку. Після ведення в дію з 01.01.2012 року ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус судів» від 07.07.2010 року щодо розміру суддівської винагороди, збільшився її розмір, але йому було відмовлено в перерахунку.

Так, судом встановлено, що 30 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території в м. Полтава, що підтверджується довідкою від 20.10.2014 року № Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району в м. Полтаві, про переміщення позивача з району проведення АТО до м. Полтави ( а.с.38).

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2014 року, ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Полтаві з заявою про взяття на облік як переселенця із зони АТО, електронна пенсійна справа була взята на облік з 01.08.2014 року. При цьому, позивачем вказувалось в позові те, що він отримує довічне грошове утримання судді у відставці в Управлінні пенсійного фонду України Ленінського району м. Полтави, як суддя Торезького міського суду Донецької області ( а.с. 44).

Згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області від 17.06.2014 року за № 08-23/916 заробітна плата працюючого судді на відповідній посаді судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці, згідно ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.20110 року склала: за січень - грудень 2014 року 18 270 грн. (а.с.18).

Більше того, з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що згідно листа Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області від 25.06.2014 року та довідки від 27.06.2014 року вказано, що позивач ОСОБА_1 перебував на обліку в УПФ в м. Торезі Донецької області та отримував довічне грошове утримання судді у відставці. Розмір його довічного грошового утримання обчислювався виходячи з довідки № 08-13/188, виданої ТУ ДСА в Донецькій області, коли зарплата працюючого на відповідній посаді судді складала 4 757, 35 грн., а саме: 4 757,38х88% = 4 186,47 грн. - основний розмір та доплата 28,40 грн., всього на суму 4 214,87 грн.. Таким чином, при розрахунку довічного грошового утримання позивача УПФ у м. Торезі Донецької області не застосовувались дані про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, які надавалися йому Територіальним управлінням державної судової адміністрації ( а.с. 23-24,25).

Згідно довідок УПФ Ленінського району у м. Полтаві від 08.12.2014 року та листів від 12.11.2014 року та 25.11.2014 року вбачається, що розмір довічного грошового утримання позивача, УПФ Ленінського району у м. Полтаві теж обчислювалось без урахування даних про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (а.с.44,46).

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 123 Закону України «Про судоустрій України», який діяв в період роботи ОСОБА_1 розмір заробітної плати (грошового забезпечення) судді повинен забезпечувати його фінансову незалежність, визначається відповідно до Закону України «Про статус суддів» і не може бути зменшений.

Поряд з цим, відповідно до ч.3 ст. 44 ЗУ «Про статус суддів» , який діяв на момент спірних правовідносин, за суддею , який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту до виходу у відставку.

Відповідно до частин 3,4,5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453 -VІ щомісячне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше 90 % відсотків заробітної плати судді.

У разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Положення ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» стосовно обмеження максимального розміру довічного грошового утримання втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року.

Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, судом встановлено, що згідно Наказу начальника управління державної судової адміністрації № 766-к від 05.11.2004 року , встановлено розмір грошового утримання позивача ОСОБА_1 у розмірі 88 % відсотків місячного заробітку, працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням поточної премії.

Відповідно до ст. 8 КАС України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Слід звернути увагу, що відповідно до рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2011 від 14.12.2011 року визначено особливість грошового утримання судді, яка полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди і тому не є складовою заробітної плати судді. Тобто, це утримання є гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу.

У зв'язку з викладеним, суд не приймає доводи відповідача Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про те, що відсутній нормативний документ, який регулює порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку із тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

При цьому, у правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 4рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи те, що згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 08-23/916 від 17.06.2014 року, виданої судді Торезького міського суду Донецької області ОСОБА_1 про те, що його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці, згідно статті 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року склала: за січень - грудень 2014 року 18 270 грн. ( а.с.18).

Більше того, з листа Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області від 25.06.2014 року та довідки від 27.06.2014 року вказано, що позивачу ОСОБА_1, який перебував на обліку в УПФ в м. Торезі Донецької області та отримував довічне грошове утримання судді у відставці, розмір його довічного грошового утримання обчислювався виходячи з довідки № 08-13/188, виданої ТУ ДСА в Донецькій області, коли зарплата працюючого на відповідній посаді судді складала 4 757, 35 грн., а саме: 4 757,38х88% = 4 186,47 грн. - основний розмір та доплата 28,40 грн., всього на суму 4 214,87 грн.. Таким чином, при розрахунку довічного грошового утримання позивача УПФ у м. Торезі Донецької області не застосовувались дані про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, які надавалися йому Територіальним управлінням державної судової адміністрації. Згідно довідок УПФ Ленінського району у м. Полтаві від 08.12.2014 року та листів від 12.11.2014 року та 25.11.2014 року вбачається, що розмір довічного грошового утримання позивача, УПФ Ленінського району у м. Полтаві теж обчислювалось без урахування даних про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відмова відповідачів у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є неправомірною.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний суд України у Рішенні від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 сформував правову позицію, згідно з якою норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, встановлені ст. 44 Закону України «Про статус суддів», не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям передбачених цим законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежності від грошових доходів суддів і тим самим не можуть знижуватися гарантії їх незалежності (абзац другий пункту 7 мотивувальної частини). При прийняті Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначене Рішення Конституційного Суду України не враховане.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановленого Законом України «Про статус судді». Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівність пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Положенням Європейської хартії про закон про статус суддів від 11 липня 1998 року передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу на пенсію з посади судді та, які виконували професійні обов'язки судді протягом визначеного строку, повинні отримувати виплати після виходу на пенсію, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня їх останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача 73 грн. 08 коп..

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області, Управління пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання перерахувати щомісячне довічне грошове утримання є законними та обгрунованими.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. 19, 126 Конституції України, ст. 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 2, 8, 9, 71, 94, 138, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області, Управління пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання перерахувати щомісячне довічне грошове утримання - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці в зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, працюючого судді на відповідній посаді, з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області здійснити перерахунок розміру ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року, виходячи з 88% місячного заробітку працюючого на відповідній посаді судді, та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року, у сумі 82831,28 грн..

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави здійснити перерахунок розміру ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, виходячи з 88% місячного заробітку працюючого судді на відповідній посаді судді та здійснити виплату недоплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року, у сумі 58 637,95 грн..

Стягнути судові витрати в сумі 73 грн. 08 коп. із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку суб'єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві на користь ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Харківського Апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко