Справа № 802/4316/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 березня 2015 р. Справа № 802/4316/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жернакова М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В. В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Бойка А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління Держземагентства у Вінницькій області

про: визнавання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держземагентства у Вінницькій області (далі - ГУ Держземагентства у Вінницькій області, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, викладену в листі № 31-2-0.32-10998/2-14 від 08.12.2014, в наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 210,0 га із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею до 210,0 га на території Жмеринського району Вінницької області

- зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею до 210 га на території Жмеринського району Вінницької області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначає, що 03.12.2014 він подав Головному управлінню Держземагентства у Вінницькій області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 210 га на території Жмеринського району Вінницької області. Однак, як повідомляє позивач, відповідач відмовив у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що земельні ділянки, зазначені у викопіюванні, доданому до клопотання, є об'єктом землеустрою, який підпадає під дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року, введеного в дію наказом Держземагентства України від 15.10.2014 № 328, права на який виставляються на земельні торги, а тому Головне управління Держземагентства у Вінницькій області не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок. Позивач вважає вказану відмову неправомірною, оскільки під час звернення до відповідача він дотримав усіх вимог закону. Відтак, правових підстав відмовляти у наданні йому (позивачу) дозволу, на переконання ОСОБА_3, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок не було.

29.01.2015 на адресу суду від відповідача надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову ОСОБА_3 В запереченнях представник відповідача зазначає, що ГУ Держземагентства у Вінницькій області правомірно відмовило у надані позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою з урахуванням наказів Держземагентства України від 15.10.2014 № 328 та від 22.10.2014 № 343.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених в наданих суду письмових запереченнях, просив відмовити в задоволені адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив такі фактичні обставини.

03.12.2014 ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держземагентства у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею до 210 га на території Жмеринського району Вінницької області відповідно до ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України та ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство". До клопотання позивач надав такі документи:

- копію диплому серії ЛД ВЕ № 004898 від 05 грудня 1996 року за спеціальністю аграрний менеджмент про присвоєння кваліфікації спеціаліста економіст-організатор сільськогосподарського виробництва.

- викопіювання зі схеми землекористування Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення фермерського господарства орієнтовною площею до 23,0 га (землі запасу, пасовище);

- викопіювання зі схеми землекористування Куриловецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення фермерського господарства орієнтовною площею до 75,0 га (землі запасу, пасовище, площа);

- викопіювання з кадастрової карти земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею до 57,1 га (землі запасу, рілля) на території Біліковецької сільської ради;

- викопіювання з кадастрової карти земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу, пасовище) на території Слободо-Межирівської сільської ради орієнтовною площею до 9,0 га;

- викопіювання з кадастрової карти земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області орієнтовною площею до 10,0 га (землі запасу, рілля), до 7,0 га (землі запасу, рілля), до 15,5 га (землі запасу, пасовище), до 10,5 га (землі запасу, пасовище).

- копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача.

Листом за № 31-2-0.3-10998/2-14 від 08.12.2014 Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повідомило позивача, що відповідно до рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014, введених в дію наказом Держземагентства України від 15.10.2014 № 328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, територіальні органи Держземагентства зобов'язані сформувати та затвердити переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги. Крім того, відповідач зазначив, що земельні ділянки, вказані у викопіюванні, що додане до клопотання ОСОБА_3, є об'єктом землеустрою, який підпадає під дію вказаного наказу, а відтак Головне управління не може надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок (а. с. 6).

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_6 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючися щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Відповідно до положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності закріплені в ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Відповідно до положень вказаної норми громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 ЗК України, частиною другої якої передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді АРК, Раді міністрів АРК, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому суд наголошує на тому, що підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, частина 4 статті 122 ЗК України визначає, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів, затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011 року (далі - Положення), Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентства України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно з пп. 6-1 п. 4 Положення Держземагентства України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Пункт 7 Положення передбачає, що Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Оскільки спірні земельні ділянки належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Головного управління Держземагентства у Вінницькій області відноситься розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок.

Підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок є те, що ці земельні ділянки є об'єктом землеустрою, який підпадає під дію наказів Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 та № 343 від

Надаючи оцінку правомірності відмови відповідача з цих мотивів суд установив, що дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 Держземагентство України зобов'язано з метою забезпечення децентралізації влади, збільшення повноважень органів місцевого самоврядування з управління територіями, подолання корупції та збільшення надходжень до місцевих бюджетів, підвищення ефективності територіального планування та якості управлінських рішень органів місцевого самоврядування забезпечити у строк з 15.10.2014:

- обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою;

- надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів;

- затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному сайті Держземагентства переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб щодо таких земельних ділянок.

На виконання цього доручення відповідно до пункту 1 наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України" введено в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 (протокол засідання № 2)

Пункт 2 зазначеного рішення колегії Держземагентства України визначає, що начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Жодних підтверджуючих документів щодо включення до переліку земельних ділянок, право на які має набуватись на конкурентних засадах, спірних земельних ділянок відповідач не надав.

Відтак, під час розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок відповідач фактично не виконав вимог наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 і, надаючи позивачу відмову, формально послався на цей акт.

За таких обставин суд вважає безпідставним посилання відповідача у своїй відмові на положення ч. 3 ст. 136 ЗК України та наказ Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року.

Крім того, земельні ділянки, на які претендує позивач, в оренді чи в користуванні не перебувають, іншими особами не використовуються, що зазначено в листі управління Держземагентства у Жмеринському районі Вінницької області від 20.02.2015 № 31-28.01-158/2-15.

Також суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Отже, норми Земельного кодексу України мають вищу юридичну силу у порівнянні з положеннями тих підзаконних нормативно-правових актів, якими відповідач обґрунтовує свою відмову (накази Держземагентства України від 15.10.2014 за № 328 та від 22.10.2014 за № 343).

Водночас перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а така підстава для прийняття відповідного рішення як те, що право на земельну ділянку має бути виставлено на земельні торги, частиною 3 статті 123 ЗК України не передбачена.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що Головне управління Держземагентства у Вінницькій області з непередбачених законом підстав відмовило ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 210,0 га на території Жмеринського Вінницької області.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправною такої відмови, яка викладена у листі-відповіді Головного управління Держземагентства у Вінницькій області листі-відповіді за № 31-2-0.3-10998/2-14, підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 210 га на території Жмеринського району Вінницької області суд зазначає таке.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за своєю правовою природою є дискреційним.

У Постанові від 21 жовтня 2010 року №П-278/10 Вищий адміністративний суд України зазначає, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що належать виключно до компетенції ГУ Держземагентства у Вінницькій області, а також зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень вчиняти певні дії чи приймати рішення за умови настання чи встановлення певних обставин.

Водночас частина 2 статті 11 КАС України передбачає можливість для суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням викладеного, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути клопотання розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 210 га на території Жмеринського району Вінницької області.

При цьому, приймаючи таке рішення, суд керується нормами п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, відповідно до яких у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірності відмови в наданні позивачу дозволу на проект землеустрою для відведення особистого селянського господарства.

З огляду на викладене адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, викладену в листі-відповіді за № 31-2-0.3-10998/2-14 від 08.12.2014, у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 210,0 га на території Жмеринського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Вінницькій області повторно розглянути питання щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 210 га на території Жмеринського району Вінницької області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жернаков Михайло Володимирович