Справа № П/811/976/14
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2015 рокусправа № П/811/976/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління освіти Кіровоградської міської ради до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2014 року адміністративний позов Управління освіти Кіровоградської міської ради до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області про скасування рішення - задоволено частково: скасовано пункти 2.3, 2.4, 2.5, 2.9 листа-вимоги від 26 березня 2014 року №11-03-14-14/2174 «Про усунення порушень виявлених ревізією». В задоволенні решти позовних вимог позивача відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна фінансова інспекція в Кіровоградській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач своїм правом на апеляційне оскарження не скористався і не оскаржив рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог. У разі часткового оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Сторони в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому у відповідності до положення ст. 41 КАС України фіксування судового процесу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 09 грудня 2013 року по 12 лютого 2014 року ДФІ в Кіровоградській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Управління освіти Кіровоградської міської ради за період з 01 липня 2012 року по 01 січня 2014 року, за результатами якої складено акт від 19 лютого 2014 року №03-09/5 (а.с.151-201 т.1).

На зазначений акт позивач подав заперечення, які не були враховані відповідачем, що підтверджується висновком на зауваження до акта ревізії (а.с.63-69 т.2).

На адресу Управління освіти направлено лист-вимогу від 26 березня 2014 року №11-03-14-14/2174 про усунення порушень виявлених ревізією (а.с.11-17 т.1).

Правомірність та обґрунтованість пунктів 2.3, 2.4, 2.5, 2.9 вимоги відповідача про усунення виявлених порушень є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Щодо пункту 2.3 вимоги від 26 березня 2014 року №11-03-14-14/2174, колегія суддів зазначає наступне.

В розділі «Штатна дисципліна. Оплата праці працівників та нарахування на заробітну плату» акту ревізії ревізори дійшли висновку, що до штатних розписів окремих загальноосвітніх навчальних закладів були введені посади вчителів-логопедів, які не передбачені Типовими штатними нормативами загальноосвітніх навчальних закладів, що призвело до фінансування даних одиниць за КТКВК 070201 «Загальноосвітні школи», тоді як необхідно було проводити фінансування по КТКВК «Інші заклади освіти».

Пунктом 2.3 оскаржуваної вимоги зобов'язано позивача привести штатні розписи навчальних закладів освіти у відповідність до вимог наказу Міністерства освіти і науки від 06 жовтня 2010 року №1205 «Про затвердження Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів», стягнути з винних осіб кошти на загальну суму 2590103,52 грн., провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум єдиного соціального внеску з відповідним територіальним підрозділом ПФУ та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів).

Судом встановлено, що позивачем фактично змінено по певних закладах кількість та ставки працюючих осіб, що зумовлено специфікою певних навчальних закладів.

Як зазначає відповідач, позивач не мав права на фінансування з бюджету ставок педагогічних працівників, які виходять за межі норм, визначених у Типових штатних нормативах.

Типовим штатним нормативам загальноосвітніх навчальних закладів, затверджених наказом МОН від 06 грудня 2010 року №1205 (далі - Типові штатні нормативи) та Типовим штатним нормативам дошкільних навчальних закладів, затверджених наказом МОН від 04 листопада 2010 року №1055 врегульоване питання щодо упорядкування штатів та штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів.

До штатних розписів навчальних закладів міста введено штатні одиниці, не передбачені типовими штатними нормативами, але кожна з цих посад введена відповідно до рішення Кіровоградської міської ради, яка є власником (засновником) даних закладів освіти.

До повноважень міської ради та її виконавчих органів входять питання управління закладами освіти, які належать територіальним громадам, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Типових штатних нормативів, керівникам закладів надається право у разі виробничої необхідності змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади (крім керівних), не передбачені штатними нормативами для даного закладу, в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. Заміна посад працівників може здійснюватись лише в межах однієї категорії (педагогічного, господарсько-обслуговуючого тощо) персоналу.

Правом на заміну штатних одиниць наділено Кіровоградську міську раду.

Як вбачається з пояснень позивача, рішенням Кіровоградської міської ради затверджено кошторис на фінансування загальноосвітніх закладів на рік, тобто визначена конкретна сума грошових коштів, яка не була перевищена, оскільки в одних школах відбулось збільшення штатів, в той час як в інших школах були задіяні не усі вільні посади. Усі заміни чи то створення штатних одиниць у більшому розмірі пов'язані з урахуванням потреби кожного окремого закладу, що є виробничою необхідністю. При цьому, в одному закладі створювались штатні одиниці, в той час як в інших певні штатні одиниці не були зайняті, що приводило до фактичної економії.

Судом встановлено, що в загальному обсязі по усіх загальноосвітніх закладах міста, позивачем не було перевищено суму грошових коштів, яку було затверджено на сесії Кіровоградської міської ради, більш того, кожну заміну чи то створення іншої кількості штатів по школах було погоджене, з урахуванням виробничої необхідності, із засновником - Кіровоградською міською радою.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи, колегія суддів зазначає, що позивачем не було допущено вище зазначене порушення, оскільки перш за все, позивач керувався певною доцільністю для забезпечення інтересів дітей Кіровоградської громади, а по-друге, діяв в межах повноважень, визначених пунктом 2 Типових штатних нормативів.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вимога щодо відшкодування коштів, витрачених на роботу працівників, які працювали на посадах, введених рішеннями міської ради, суперечить нормам трудового законодавства, оскільки у ревізуємий період дані штатні одиниці займалися відповідними працівниками, яким згідно штатного розпису визначено посадові оклади, в посадових інструкціях - коло посадових обов'язків. Про виконання даними працівниками своїх посадових обов'язків свідчать табелі обліку робочого часу, які передані для оплати до централізованої бухгалтерії управління освіти.

Відповідно до положень п. 49 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20 квітня 2006 року, у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

В свою чергу, відповідачем не надано суду доказів наявності осіб, які на його думку допустили порушення, чи то керівник управління, чи то Кіровоградська міська рада, яка затвердила штатний розпис в розрізі навчальних закладів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків відповідача, отже тому позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Стосовно пункту 2.4 вказаної вище вимоги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В розділі «Штатна дисципліна. Оплата праці працівників та нарахування на заробітну плату» акту ревізії ревізори дійшли висновку, що керівникам гуртків позашкільних закладів освіти посадовий оклад був встановлений 9 тарифний розряд без проведення атестації. Тобто, керівникам гуртків при прийомі на роботу повинен бути встановлений мінімальний 8 тарифний розряд, а 9 тарифний розряд керівникам гуртків необхідно встановлювати за наслідками атестації із врахуванням освітнього рівня працівника, що не було зроблено і тим самим внаслідок оплати праці керівникам гуртків по завищеному тарифному розряду зайво нараховано та виплачено заробітну плату на загальну суму 23981,54 грн..

Пунктом 2.4 оскаржуваної вимоги зобов'язано позивача стягнути з винних осіб кошти у сумі 23981,54 грн. та провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум єдиного соціального внеску з відповідним територіальним підрозділом Пенсійного фонду України та повернути зайво сплачені кошти.

У відповідності до положень п. 4.11 Типового положення про атестацію педагогічних працівників затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06 жовтня 2010 року №930, керівникам гуртків тарифний розряд встановлюється за результатами атестації.

Відповідно до ч. 6 ст. 96 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), посадові оклади службовцям установлює власник або уповноважений ним орган відповідно до посади і кваліфікації працівника. За результатами атестації власник або уповноважений ним орган має право змінювати посадові оклади службовцям у межах затверджених у встановленому порядку мінімальних і максимальних розмірів окладів на відповідній посаді.

Згідно до Додатку №8 наказу Міністерства освіти і науки України від 26 вересня 2005 року №557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» керівникам гуртків, секцій тощо встановлено тарифні розряди у межах « 8-10».

В свою чергу, позивач надав до суду копії дипломів осіб, призначених на посаду керівників гуртка, що доводить обгрунтованість пояснення позивача про те, що усі педагоги мають вищу педагогічну освіту, а тому позивач не був позбавлений можливості прийняти їх на роботу, встановивши оклад за 9 тарифним розрядом, оскільки не існує жодного нормативно-правового акту, який би зобов'язував при прийнятті на роботу, встановлювати мінімальний тарифний розряд.

Колегія суддів погоджується з даними поясненнями позивача та зазначає, що позивач, як власник, наділений правом згідно ч. 6 ст. 96 КЗпП України, приймати рішення про встановлення посадових окладів відповідно до посади і кваліфікації працівника, що і було зроблено позивачем.

З огляду на викладене, колегія суддів робить висновок про помилковість зазначених вище висновків відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно пункту 2.5 оскаржуваної вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

В розділі «Штатна дисципліна. Оплата праці працівників та нарахування на заробітну плату» акту ревізії ревізори дійшли висновку, що позивачем помилково прийняте рішення про підвищення вчителем ОСОБА_1 кваліфікації «спеціаліст вищої категорії», що призвело до виплати заробітної плати у розмірі більшому на 1936,75 грн..

Пунктом 2.5 оскаржуваної вимоги зобов'язано позивача стягнути з винних осіб кошти у сумі 1936,75 грн. та провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум єдиного соціального внеску з відповідним територіальним підрозділом Пенсійного фонду України та повернути зайво сплачені кошти.

Як стверджує позивач, ОСОБА_1 як викладач «польської мови», пройшла стажування на кафедрі педагогічного університету, що відповідає нормам Типового положення про атестацію, а відтак, висновок відповідача про те, що ОСОБА_1 не підтвердила кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії» є помилковим.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вчителю польської мови КЗ «Педагогічний ліцей Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» ОСОБА_1 атестаційною комісією II рівня 09 квітня 2012 року підтверджено кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії» на підставі проходження стажування в Горлівському державному педагогічному інституті іноземних мов (а.с.128 т.1).

У відповідності до вимог п. 1.8 Типового положення №930, умовою чергової атестації педагогічних працівників є обов'язкове проходження не рідше одного разу на п'ять років підвищення кваліфікації на засадах вільного вибору форм навчання, програм і навчальних закладів.

В даному випадку, ОСОБА_1 за освітою вчитель «російської мови» працює за основним місцем роботи в Кіровоградському державному педагогічному університеті ім. Володимира Винниченка - доцентом кафедри перекладу та загального мовознавства, а в КЗ «Педагогічний ліцей Кіровоградської міської ради», як зазначав позивач, працює за сумісництвом викладачем «польської мови».

Як свідчать матеріали справи, згідно програми стажування, ОСОБА_1 направлена Кіровоградським державним педагогічним університетом ім. Володимира Винниченка для проходження стажування за програмою: ознайомлення з теорією та практикою підготовки студентів з курсів «сучасна російська мова», «загальне мовознавство»; ознайомлення з методикою викладання тем курсу загального мовознавства, СВМ по спеціальностям, де російська викладається як спеціалізація, ознайомлення із особливостями впровадження кредитно-модульної системи, новими навчальними планами; розробка пропозицій щодо удосконалення викладання тем курсу «сучасна російська мова» на освітніх рівнях «бакалавр», «магістр».

Тобто, двома вищими навчальними закладами затверджена програма стажування з предметів «російська мова» та «мовознавство», без зазначення у програмі стажування предмету «польська мова».

Отже, виходячи з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 пройшла стажування за предметом «російська мова» та «мовознавство», проте, не пройшла стажування з предмету «польська мова».

Так, з урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком відповідача про допущення позивачем вказаного вище порушення, проте не погоджується з вимогою щодо вчинення певних дій, яку викладено в пункті 2.5 листа-вимоги.

Як вбачається з оскаржуваної вимоги, відповідач зобов'язував позивача стягнути з винних осіб кошти у сумі 1936,75 грн. та провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум єдиного соціального внеску з відповідним територіальним підрозділом Пенсійного фонду України та повернути зайво сплачені кошти.

Судом першої інстанції було вірно вказано на те, що поруч із зазначенням порушення, відповідач зобов'язаний був встановити винну особу, проте такої особи не було ним встановлено.

Питання розгляду атестаційних матеріалів педагогічних працівників належить до компетенції атестаційної комісії та відповідно до вимог наказу МОН України від 08 серпня 2013 року №1135 кваліфікаційна категорія, що присвоєна педагогічному працівнику за результатами атестації, може змінюватись лише за рішенням атестаційної комісії. Порядок оскаржень рішень атестаційної комісії визначений Типовим положенням про атестацію педагогічних працівників.

Отже, позивач виніс наказ про нарахування заробітної плати за тарифною сіткою ОСОБА_1 на підставі рішення атестаційної комісії, яке станом на день розгляду справи в суді, комісією не було переглянуто.

Згідно визначення понять, наведених в статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 є застрахованою особою, а управління освіти Кіровоградської міської ради - страхувальником, який сплачує страхові внески.

Частиною 3 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначається, що обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Слід зауважити на тому, що сума страхових внесків в розмірі 703,04 грн. була облікована на рахунку ОСОБА_1 і не може бути знята без відповідного рішення щодо повернення коштів виплаченої заробітної плати, а відтак, колегія суддів вважає, що вимога відповідача щодо проведення перерахунку сум єдиного соціального внеску із зарахування в рахунок майбутніх платежів без здійснення перерахунку виплаченої заробітної плати є передчасною.

Зменшення сум єдиного соціального внеску може бути вирішено лише у випадку повернення суми отриманої ОСОБА_1 як заробітної плати.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції та вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині, оскільки незважаючи на висновок суду про правомірність висновків відповідача, колегія суддів робить висновок про протиправність дій, які вимагає вчинити відповідач у вказаному пункті оскаржуваної вимоги.

Що стосується пункту 2.9 вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

В розділі «Штатна дисципліна. Оплата праці працівників та нарахування на заробітну плату» акту ревізії ревізори дійшли висновку, що позивачем помилково проведена погодинна оплата вичитаних вакантних годин, яка тривала понад 2 місяців директору гімназії ОСОБА_2 та заступнику директора ОСОБА_3.

Пунктом 2.9 оскаржуваної вимоги зобов'язано позивача стягнути з винних осіб кошти у сумі 18934,81 грн., провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум єдиного соціального внеску з відповідним територіальним підрозділом Пенсійного фонду України та повернути зайво сплачені кошти.

Пунктом 91 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року №102 (далі - Інструкція) передбачено тижневе навантаження керівних працівників закладів освіти не більше 9 годин, а у випадку виробничої необхідності допускається понаднормативна викладацька робота, але не більше ніж 240 годин на рік.

Варто зазначити, що директором гімназії ОСОБА_2 та заступником директора ОСОБА_3 не було перевищено граничний розмір погодинного навантаження.

Абзацом 7 Пунктом 91 Інструкції визначено, що за години викладацької роботи чи занять з гуртками, виконані, як виняток, у зв'язку з виробничою необхідністю понад норму, зазначену у цьому пункті, провадиться погодинна оплата за фактичну кількість годин, але не більше 240 годин на рік.

Колегія суддів вважає, що в даному разі обставини щодо викладання директором та заступником директора додаткових годин, пов'язані саме з виробничою необхідністю, оскільки управління не працевлаштувало педагогів для викладання певних дисциплін.

Виходячи зі змісту наказів по Кіровоградській гімназії нових технологій навчання, судом встановлено, що директор та заступник директора додатково викладали предмет історію, астрономію та креслення, саме з підстав вакансії та підбору основних працівників по даним предметам, що на думку колегії суддів підтверджує факт виробничої необхідності.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що позивач не допускав порушення при обчисленні заробітної плати директору гімназії ОСОБА_2 та заступнику директора ОСОБА_3, а отже приходить до висновку, що пункт 2.9 вимоги є необґрунтованим, відтак, підлягає скасуванню.

Отже, надаючи аналіз вказаним нормам законодавства та беручи до уваги встановлені судом обставини справи та висновки суду викладені вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача в частині скасування пунктів 2.3, 2.4, 2.5, 2.9 листа-вимоги від 26 березня 2014 року №11-03-14-14/2174 «Про усунення порушень виявлених ревізією».

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко