Справа № 804/19311/14
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Кравченко В.В., представника третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська
треті особи Генеральний штаб Збройних Сил України та Міністерство оборони
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_4 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, треті особи - Генеральний штаб Збройних Сил України та Міністерство оборони України, в якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог): визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, яка виразилась в не розгляді заяви ОСОБА_4 вх. № 2802 від 13.11.2014 р. про передачу у приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що займає ОСОБА_4 разом з членами її родини на підставі ордеру № 324 від 27 вересня 1994 року та довідки про переоформлення особового рахунку № НОМЕР_1 від 26.04.1999 р. на території відкритого військового містечка згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 р.; зобов'язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_4 та членами її родини на умовах найму на підставі ордеру № 324 від 27 вересня 1994 року та довідки про переоформлення особового рахунку № НОМЕР_1 від 26.04.1999 р. згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 р., у відкритому військовому містечку за адресою: АДРЕСА_2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська із заявою від 13.11.2014р. № 2802 про передачу в приватну власність квартири, яку вона займає з членами своєї родини на підставі ордеру № 324 від 27.09.1994 р. Листом від 18.11.2014 р. № 3461 начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська повідомив позивача про те, що смт. Черкаське відноситься до закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду, що фактично позбавляє позивача права на приватизацію квартири, в якій він мешкає. Позивач зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 1 від 03.01.1993 р. відповідач району є належним повноважним органом приватизації, а вказане військове містечко не відноситься до переліку закритих, а тому Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська не було вжито належних заходів, як суб'єктом владним повноважень, щодо розгляду по суті питання, порушеного позивачем в заяві 13.11.2014р. № 2802, у зв'язку з чим позивач звернувся із даним позовом до суду.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на надані суду письмові заперечення у яких зазначено, що згідно з п. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири розташовані на територіях закритих військових поселень. Начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України генерал-полковником Замана В.М. в серпні 2013 року був затверджений перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд. В даний перелік ввійшло смт. Черкаське. До того у примітках до цього переліку зазначено, що житловий фонд зазначених військових містечок не підлягає передачі органам місцевого самоврядування та приватизації. З огляду на зазначене, відповідач просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.
У судовому засіданні представник третьої особи - Міністерства оборони України проти задоволення позовних вимог заперечував.
Третя особа - Генеральний штаб Збройних Сил України, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, на підставі ордеру № 324 від 27.09.1994 р.
13.11.2014р. позивач звернулася з заявою (вх. № 2802) до начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Зубкову Г.С., про передачу в приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1, в якій вона проживає спільно з членами її родини на підставі ордеру № 324 від 27.09.1994 р.
Листом від 18.11.2014р. за вих. № 3461 начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Зубков Г.С. повідомив позивача про те, що житловий фонд військових містечок селиш, Гвардійське, Черкаське у комунальну власність територіальних громад не передано. Згідно з Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військові містечка є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин і КЕВ м. Дніпропетровська. Управлінням військовим майном, згідно з законом, здійснює Міністерство оборони. Згідно листа квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/22/1/850 від 05.09.2013р., військове містечко включено до числа закритих і не підпадає під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило. Згідно з ст. 19 Конституції України посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах наданих їм повноважень. На підставі викладеного відсутні повноваження про передачу квартири в приватну власність.
Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Правовий режим власності визначається виключно законами (п.7 ч.1 ст.92 Конституції України).
Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон України № 2482), який визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання.
Відповідно до ст.1 Закону України №2482 приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Згідно із ч.2 ст.2 Закону України №2482 не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Частиною 5 статті 5 Закону України №2482 передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 10 статті 8 Закону України №2482, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.
Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Аналіз даної норми свідчить про те, що орган приватизації зобов'язаний не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина прийняти рішення про передачу у власність або про відмову у передачі квартири у власність.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи, відповідачем прийнято рішення №199 від 14.01.2015р., згідно якого відмовлено ОСОБА_4 в оформленні передачі в приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Отже, звернення позивача щодо передачі в приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1, на час розгляду справи, розглянуте із прийняттям одного із можливих рішень. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність бездіяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо розгляду заяви позивача про передачу у приватну власність квартири.
Враховуючи відсутність факту бездіяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо розгляду заяви ОСОБА_4 про передачу у приватну власність квартири, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність щодо розгляду заяви та про зобов'язання відповідача, як органу приватизації, вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації квартири, задоволенню не підлягають.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 09.02.2015 р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 09.02.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді П.О.Борисенко П.О.Борисенко І.В.Калита