Справа № 820/1022/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"26" березня 2015 р. № 820/1022/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Центру професійно-технічної освіти № 1
про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд

1. Визнати неправомірними дії Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова, що виявились у незаконній відмові в наданні інформації на запит фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про надання публічної інформації № 3 від 14.01.2015р.

2. Зобов'язати Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 інформацію, що запитувалася ним в інформаційному запиті № 3 від 14.01.2015р., а саме:

- з якими суб'єктами господарювання Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова уклав угоди на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік, а також які продукти харчування та за якими цінами за одиницю товару закуповує Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова на 2015 рік;

- надати завірені належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік з додатками до них.

3. Стягнути з Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову, зазначено позивач звернувся до Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова з інформаційним запитом № 3 від 14.01.2015 року про надання публічної інформації, який містив вимогу про надання інформації стосовно того з якими суб'єктами господарювання відповідач уклав угоди на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік, а також які продукти харчування та за якими цінами за одиницю товару закуповує відповідач на 2015 рік. У своїй відповіді відповідач на вищезазначену вимогу надав інформацію, що "постачання продуктів на 1 квартал 2015 рік укладено договори у яких з постачальником ціна не більше ніж, за іншими пропозиціями". Таким чином відповідач не надав повну та точну інформацію по поставленому питанню, оскільки відповідь відповідача не містить переліку суб'єктів господарювання з ким відповідач уклав угоди на постачання продуктів харчування; перелік продуктів харчування та відомостей про ціни за одиницю товару, про що вимагалось в інформаційному запиті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з'явився. Проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що інформаційний запит № 3 від 14.01.2015 стосується договорів на закупівлю продуктів харчування, продовольчої сировини та з якими суб'єктами господарювання було укладено угоди, що тягне за собою розкриття персональних даних суб'єктів господарювання, з якими укладались угоди.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова з інформаційним запитом № З від 14.01.2015 року про падання публічної інформації.

Вказаний запит містив вимоги про надання позивачу наступної інформації:

- з якими суб'єктами господарювання відповідач уклав угоди на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік, а також які продукти харчування та за якими цінами за одиницю товару закуповує відповідач на 2015 рік;

- завірені належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік з додатками до них;

- інформацію про те, що саме стало підставою для укладення договорів на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини саме з тими суб'єктами господарювання, з якими вказані договори були укладені;

- інформацію, що саме стало обґрунтуванням для укладення договорів на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини саме за тими ціпами за одиницю товару, які були визначені в укладених між відповідачем та суб'єктами господарювання договорах про постачання продуктів харчування.

27.01.2015 року за вихідним № 10 Центром професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова позивачу була надана відповідь на інформаційним запитом № З від 14.01.2015 року, в якій зазначалось наступне:

1. На постачання продуктів харчування на 1 квартал 2015 рік укладено договори у яких з постачальником ціна не більше, ніж за іншими пропозиціями.

2. Інформація є конфіденційною й не може передаватися третім особам без письмової згоди іншої сторони.

3. Підставою є пропозиції постачальників, які пропонують поставку продуктів харчування за ціною не більше, ніж за іншими пропозиціями.

4. Обґрунтуванням є середні споживчі ціни.

Суд зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VІ від 13.01.2011 року.

Так, згідно ст. 1 зазначеного вище Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 5 статті 6 Законом України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Статтею 19 Закону під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень, розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; - особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами (ч.3 статті 13 вказаного Закону).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Отже, законом можуть бути встановлені певні виключення при покладенні на розпорядників інформації обов'язків по наданню та оприлюдненню інформації.

Відповідно до Закону України "Про освіту" від 23.05.1991р. №1060-XII, професійно-технічна освіта, що входить до загальної структури освіти, надається професійно-технічними навчальними закладами, зокрема, професійними ліцеями.

Виходячи з викладеного можна дійти до висновку, що відповідач - Центр Професійно-технічної освіти № 1, є державним професійно-технічним навчальний закладом який входить до загальної структури освітніх закладів України, безпосередньо підпорядковується Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації та Міністерству освіти і науки України і фінансується з Державного бюджету України.

Відповідно до ст.22 Бюджетного кодексу України, Міністерство освіти і науки України є головним розпорядником бюджетних коштів, а відповідач - розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Саме тому відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, здійснює владні управлінські функції (обов'язки) по отриманню бюджетних асигнувань, взяттю бюджетних зобов'язань та здійсненню витрат бюджету.

Бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (п.7 ч.1 ст.2 БК України).

Таким чином, укладання відповідачем угод на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини є фактом взяття бюджетного зобов'язання, оскільки зазначені угоди укладаються в межах бюджетних асигнувань і оплата за які здійснюється з державного бюджету протягом бюджетного періоду.

Враховуючи викладене вище суд дійшов до висновку, що відповідач у взаємовідносинах із третіми особами щодо постачання продуктів харчування та продовольчої сировини виступав в якості розпорядника бюджетних коштів, а тому відповідно положень ч.5 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до такої інформації не може бути обмежено.

Положеннями ч.4 ст.21 Закону України "Про інформацію" передбачено, що до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості: 1) про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; 2) про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей; 3) про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; 4) про факти порушення прав і свобод людини і громадянина; 5) про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; 6) інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи, що положення Закону України "Про доступ до публічної інформації" регулюються специфічний вид інформаційних відносин, а саме відносини щодо отримання і створення публічної інформації, то суд вважає, що такі норми є спеціальними нормами і підпадають під виключення п.6 ч.4 ст.21 Закону України "Про інформацію", як відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законодавства України.

З огляду на вище викладене судом встановлено правомірність та обґрунтованість вимоги позивача, щодо визнання неправомірними дії Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова, що виявились у незаконній відмові в наданні інформації на запит фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про надання публічної інформації № 3 від 14.01.2015 року.

Отже виходячи з вище зазначених висновків суду підлягає задоволенню також вимога позивача щодо зобов'язання Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 інформацію, що запитувалася ним в інформаційному запиті № 3 від 14.01.2015 року, а саме: - з якими суб'єктами господарювання Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова уклав угоди на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік, а також які продукти харчування та за якими цінами за одиницю товару закуповує Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова на 2015 рік.

В іншій частині позовних вимог, а саме стосовно вимоги позивача надати завірені належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік з додатками до них слід відмовити з наступних підстав.

Запитувані позивачем копії документів відповідача стосуються його господарської діяльності, а не інформації щодо використання бюджетних коштів Центром професійно-технічної освіти № 1.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 3 та 4 ст. 263 ГК України визначено, що господарсько-торговельна діяльність може здійснюватися суб'єктами господарювання в таких формах: матеріально-технічне постачання і збут; енергопостачання; заготівля; оптова торгівля; роздрібна торгівля і громадське харчування; продаж і передача в оренду засобів виробництва; комерційне посередництво у здійсненні торговельної діяльності та інша допоміжна діяльність по забезпеченню реалізації товарів (послуг) у сфері обігу. Господарсько-торговельна діяльність опосередковується господарськими договорами поставки, контрактації сільськогосподарської продукції, енергопостачання, купівлі-продажу, оренди, міни (бартеру), лізингу та іншими договорами.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1 та 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У ст. 655 ЦК України вказано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що законодавство встановлює чітке розуміння терміну "договір", як підставу для можливості здійснення господарської діяльності, та не відноситься до інформації щодо використання бюджетних коштів.

Таким чином, суд аналізуючи наведене вище встановив, що надання угод та договорів відповідача, в якості публічної інформації, позивачу, не передбачено законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, в частині вимоги позивача надати завірені належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік з додатками до них, суд виходить з того, що відповідач при відмові в наданні договорів, які були укладені на 2015 рік діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, суд вважає позовні вимоги в частині надання завірених належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік з додатками до них необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Положеннями ч.1 ст.11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Центра професійно-технічної освіти № 1 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково

Визнати неправомірними дії Центру професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова, щодо відмови в наданні інформації на запит фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про надання публічної інформації № 3 від 14.01.2015 року.

Зобов'язати Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 інформацію, що запитувалася ним в інформаційному запиті № 3 від 14.01.2015р., а саме: з якими суб'єктами господарювання Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова уклав угоди на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини на 2015 рік, а також які продукти харчування та за якими цінами за одиницю товару закуповує Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова на 2015 рік.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 березня 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.