Справа № 2а-12305/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2015р. м. Київ К/9991/65819/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі міста Харкова

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2011 року

та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року

та касаційну скаргу Приватного підприємства «Андриса»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року

у справі № 2-а-12305/10/2070

за позовом Приватного підприємства «Андриса»

до Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі міста Харкова

третя особа - Харківська обласна митниця

про визнання незаконними та скасування вимог, скасування податкової застави, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Андриса» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі міста Харкова (далі - відповідач), за участі третьої особи - Харківської обласної митниці (далі - третя особа), про: визнання незаконними та скасування першої та другої податкових вимог ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова від 02 серпня 2010 року № 1/798 та від 03 вересня 2010 року № 2/982; скасування податкової застави активів ПП «Андриса», яка виникла з 31 травня 2010 року (в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 25 січня 2011 року).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2011 року позов був задоволений у повному обсязі. Визнано незаконною та скасовано першу податкову вимогу ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова форми «Ю1» від 02 серпня 2010 року № 1/798 про погашення заборгованості зі сплати податку на додану вартість з урахуванням основного платежу, штрафних санкцій та пені на загальну суму 203571,23 грн. Визнано незаконною та скасовано другу податкову вимогу ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова форми «Ю2» від 03 вересня 2010 року № 2/982 про погашення заборгованості зі сплати податку на додану вартість з урахуванням основного платежу, штрафних санкцій та пені на загальну суму 206716,16 грн. Скасовано податкову заставу активів ПП «Андриса», яка виникла з 31 травня 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПП «Андриса» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2011 року було скасовано в частині визнання незаконною та скасування першої податкової вимоги ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова форми «Ю-1» від 02 серпня 2010 року № 1/798 про погашення заборгованості зі сплати податку на додану вартість з урахуванням основного платежу, штрафних санкцій та пені на загальну суму 203571,23 грн., визнання незаконною та скасування другої податкової вимоги ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова форми «Ю-2» від 03 вересня 2010 року № 2/982 про погашення заборгованості зі сплати податку на додану вартість з урахуванням основного платежу, штрафних санкцій та пені на загальну суму 206716,16 грн. та стягнення з Державного бюджету України на користь ПП « Андриса» судового збору в сумі 1,70 грн. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в цій частині в задоволені позову відмовлено. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2011 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В касаційній скарзі ПП «Андриса», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2011 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Харківською митницею було проведено камеральну перевірку митних оформлень за кодами УКТ ЗЕД - та суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності ПП «Андриса», за результатами якої складений акт № К/0014/10/800000000/31800005 від 09 квітня 2010 року(арк. справи 8-9).

19 травня 2010 року Харківська митниця на підставі акту перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 25, яким згідно пункту «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про податок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ПП «Андриса» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 201421,80 грн., у тому числі: 191830,29 грн. - за основним платежем, 9591,51 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (арк. справи 11).

26 травня 2010 року ПП «Андриса» подало до Державної митної служби України скаргу на акт перевірки № К/0014/10/800000000/31800005 від 09 квітня 2010 року та на податкове повідомлення № 25 від 19 травня 2010 року (арк. справи 12-13).

Рішенням Державної митної служби України від 15 червня 2010 року № 11/2-10.15/5735 скаргу ПП «Андриса» було залишено без розгляду, оскільки під час розгляду скарги було з'ясовано, що первинна скарга на податкове повідомлення № 25 від 19 травня 2010 року ПП «Андриса» до Харківської митниці не подавалась (арк. справи 14).

29 червня 2010 року ПП «Андриса» звернулось до Харківського окружного адміністративного суму із позовом до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення № 25 від 19 травня 2010 року (арк. справи 16-18), про що письмово повідомила Харківську митницю (арк. справи 92).

09 липня 2010 року Харківська митниця звернулась до ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова із поданням № 47, в якому з посиланням на підпункт 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» просила вжити заходів з погашення боргу через несплату ПП «Андриса» узгоджених сум податкових зобов'язань у встановлені терміни, зокрема, з податку на додану вартість у загальній сумі 203571,22 грн. (з урахуванням основного платежу, штрафних (фінансових) санкцій та пені) (арк. справи 61).

02 серпня 2010 року ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова було сформовано та надіслано ПП «Андриса» першу податкову вимогу форми «Ю1» №1/798, якою повідомлено платника податку, що станом на 02 серпня 2010 року сума податкового боргу ПП «Андриса» за узгодженими податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість становить 203571,23 грн., у тому числі: 191830,29 грн. - основний платіж, 9591,52 грн. - штрафні (фінансові) санкції, 2149,42 грн. - пеня. Також, підприємство було повідомлено, що починаючи з 31 травня 2010 року на активи ПП «Андриса» розповсюджується право податкової застави (арк. справи 21).

18 серпня 2010 року Харківська митниця звернулась до ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова із поданням № 76, в якому з посиланням на підпункт 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» просила вжити заходів з погашення боргу через несплату ПП «Андриса» узгоджених сум податкових зобов'язань у встановлені терміни, зокрема, з податку на додану вартість у загальній сумі 206716,16 грн. (з урахуванням основного платежу, штрафних (фінансових) санкцій та пені) (арк. справи 63).

03 вересня 2010 року ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова було сформовано та надіслано ПП «Андриса» другу податкову вимогу форми «Ю2» №2/982, якою повідомлено платника податку, що станом на 03 вересня 2010 року сума податкового боргу ПП «Андриса» за узгодженими податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість становить 206716,16 грн., у тому числі: 191830,29 грн. - основний платіж, 9591,52 грн. - штрафні (фінансові) санкції, 5294,36 грн. - пеня. Також, підприємство було повідомлено, що починаючи з 31 травня 2010 року на активи ПП «Андриса» розповсюджується право податкової застави (арк. справи 22).

Крім іншого, 03 серпня 2010 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про те, що на усі активи ПП «Андриса» розповсюджується податкова застава, що підтверджується відповідним витягом (арк. справи 97).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, виходив з того, що податкове зобов'язання з податку на додану вартість, визначене податковим повідомленням № 25 від 19 травня 2010 року, не було узгодженим у зв'язку з його оскарженням позивачем в судовому порядку, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для винесення податкових вимог та застосування податкової застави.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо скасування першої та другої податкових вимог та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, виходив з того, що оскарження позивачем до суду суми податкового зобов'язання, узгодженого в апеляційному порядку, поза межами строку сплати такого податкового зобов'язання не надає такому податковому зобов'язанню статусу неузгодженого, а відтак, зазначена сума залишається податковим боргом, з огляду на що податковий орган правомірно сформував та надіслав позивачу першу та другу податкові вимоги. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в іншій частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що поширення права податкової застави на всі активи позивача без врахування суми податкового боргу платника податку є неправомірним.

Колегія суддів погоджується висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1.2, 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкове зобов'язання - це податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України; податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 5.2.2. пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Абзацом 4 підпункту 5.2.2. пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що остаточне рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене у судовому порядку.

Згідно з підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) процедура адміністративного оскарження закінчується: останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної у заяві; днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що у разі не звернення або несвоєчасного звернення платником податку до суду (поза межами строку сплати узгодженого в апеляційному порядку податкового зобов'язання, але в межах строків давності, як це передбачено підпунктом 5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»), несплачене податкове зобов'язання, процедура апеляційного оскарження якого була завершеною, перетворюється на податковий борг платника податків у силу прямого припису пункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПП «Андриса» не було дотримано процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення № 25 від 19 травня 2010 року, визначену підпунктом 5.2.2. пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», оскільки одразу подано скаргу до контролюючого органу вищого рівня - Державної митної служби України, а не до Харківської митниці, з огляду на що звернення 29 червня 2010 року ПП «Андриса» до суду з позовом до Харківської митниці про скасування податкового повідомлення №25 від 19 травня 2010 року не змінило статусу податкового зобов'язання, визначеного цим повідомленням, з узгодженого на неузгоджене.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Згідно з положеннями підпункту 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що у податкового органу були правові підстави для надіслання позивачу першої та другої податкових вимог.

Відповідно до положень пункту 1.17 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова застава - це спосіб забезпечення податкового зобов'язання платника податків, не погашеного у строк. Податкова застава виникає в силу закону. У силу податкової застави орган стягнення має право в разі невиконання забезпеченого податковою заставою податкового зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами у порядку, встановленому законом. Пріоритет заставодержателя на задоволення вимог із заставленого майна встановлюється відповідно до закону.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

За приписами підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право податкової застави виникає у разі: неподання або несвоєчасного подання платником податків податкової декларації - з першого робочого дня, наступного за останнім днем строку, встановленого законом про відповідний податок, збір (обов'язковий платіж) для подання такої податкової декларації; несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, визначеної контролюючим органом, - з дня, наступного за останнім днем граничного строку такого погашення, визначеного у податковому повідомленні.

Підпунктом 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 24 березня 2005 року № 2-рп/2005 у справі за конституційним поданням 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 1.17 статті 1, статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) підпункт 8.2.2 пункту 8.2 статті Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без врахування суми його податкового боргу. Ці положення втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення, тобто з 24 березня 2005 року. При цьому Конституційний Суд України в своєму Рішенні зазначив, що розмір податкової застави повинен відповідати сумі податкового зобов'язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності. Розмірність, на думку Конституційного Суду України, як елемент принципу справедливості передбачає встановлення публічно-правового обмеження розпорядження активами платника податків за несплату чи несвоєчасну сплату податкового зобов'язання та диференціювання такого обмеження залежно від розміру несплати платником податкового боргу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що з 24 березня 2005 року право податкової застави на активи платника податку за наявності у нього податкового боргу може бути застосовано органами державної податкової служби лише з урахуванням суми такого боргу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, право податкової застави було застосовано ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова до всіх активів позивача, з огляду на що суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Доводи касаційних скарг викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова та касаційна скарга ПП «Андриса» підлягають залишенню без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Червонозаводському районі міста Харкова та касаційну скаргу Приватного підприємства «Андриса» залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна