Справа № 1512/3601/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Київ К/800/28038/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів:Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському районі м.Одеси про визнання дій незаконними, перерахунок розміру щомісячного відшкодування шкоди у зв'язку із нещасним випадком на виробництві та стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом про відшкодування шкоди у зв'язку із нещасним випадком на виробництві, стягнення матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій фонду соцстрахування з невиплати позивачеві щомісячної страхової виплати втраченої частини заробітку в порядку відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я із врахуванням положень статті 1197 Цивільного кодексу України.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2012 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Визнано незаконними дії відділення Фонду по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 страхових виплат; стягнуто з відділення Фонду на користь ОСОБА_3 заборгованість зі сплати щомісячних страхових виплат з 01січня 2004 року по 01 лютого 2012 року в розмірі 102187,61 грн.; зобов'язано відділення Фонду здійснювати щомісячні страхові виплати з 01 лютого 2012 року на користь ОСОБА_3 в розмірі 3755 грн. Крім того, зобов'язано відповідача здійснювати перерахунок щомісячних страхових виплат позивачу з кожним підвищенням мінімальної заробітної плати згідно чинного законодавства України.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року, скасовано рішення суду першої інстанції, та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Рішення мотивоване тим, що фондом правомірно та у відповідності до норм спеціального законодавства було визначено розмір щомісячних страхових платежів.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 грудня 1998 року, працюючи монтером шляху 3-го розряду Одеської залізниці, він отримав виробничу травму, внаслідок якої йому було ампутоване праве стегно. МСЕК 21 травня 2001 року встановила йому 70% втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності. Відповідачем на підставі власної постанови від 17 квітня 2003 року № 147 йому призначена щомісячна страхова виплата. З 01 березня 2004 року здійснений перерахунок страхової виплати, який становив 586,63 грн. Позивач вважає, що такий розмір страхової виплати не відповідає вимогам ст.1197 ЦК України, який набрав законної сили з 01 січня 2004 року, та повинен становити не менше п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати з врахуванням 70% втрати професійної працездатності. Таким чином, заборгованість зі сплати щомісячних страхових виплат з 01 січня 2004 року по 01 лютого 2012 року становить 102187,61 грн. З 01 березня 2012 року щомісячна страхова виплата повинна становити 3 755,50 грн., але відповідач відмовляється здійснювати перерахунок.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того що відповідач здійснює призначення страхових виплат на підставі законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, як такого що є спеціальним законодавством для даної сфери правовідносин.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1105-XIV законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про охорону праці" та інших нормативно-правових актів.

Підпунктом "в" п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону № 1105-XIV встановлено обов'язок Фонду у разі настання страхового випадку виплачувати працівникові щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

За змістом частини першої та п. 1 ч. 2 ст. 28 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які згідно із ст. 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

Згідно з положеннями ст. 34 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Отже, законодавством про страхування від нещасного випадку встановлено спеціальний порядок відшкодування Фондом шкоди в результаті нещасного випадку на виробництві.

Згідно із ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 1197 ЦК передбачено цивільно-правову відповідальність фізичної або юридичної особи, яка завдала шкоди каліцтвом або ушкодженням здоров'я фізичній особі, тоді як Фонд як страховик здійснює страхові виплати працівнику (застрахованій особі), нещасний випадок (професійне захворювання) з яким стався з вини іншої особи - роботодавця (страхувальника).

Отже, дія ст. 1197 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, які врегульовані спеціальним нормативно-правовим актом, а саме: Законом № 1105-XIV.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем правильно визначений розмір щомісячних страхових виплат позивачу, а суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин норми статті 1197 ЦК України.

Наведене відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України по справах № 6-11727св07, 21-503а14,які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 222, 223, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець