Справа № 815/5778/14
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

26 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5778/14

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької І.О.

- Стас Л.В.

За участю секретаря - Разінкіної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в Одеській області звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила зобов'язати Державне підприємство «Ренійський морський торговельний порт» виконати пункт 3 вимоги №850-16/224 від 13.02.2014 року, а саме:

- відобразити в обліку Порту дебіторську заборгованість в розрізі судових агентів, у загальній сумі 438 567,52 грн.;

- стягнути з судових агентів на рахунок Порту недоотриманих коштів корабельного збору у загальній сумі 438 567,52 грн.;

- в разі пропуску строків позовної давності стягнути з осіб, відповідальних за правильність та повноту справляння корабельного збору.

Зобов'язати Державне підприємство «Ренійський морський торговельний порт» виконати пункт 5 вимоги №850-16/224 від 13.02.2014 року, а саме: відкоригувати в обліку вартість активів шляхом зменшення їх вартості та зменшення сум витрат по амортизаційним нарахуванням.

В обґрунтування позову зазначено, що ревізією фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» за період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 року встановлено порушення відповідачем фінансової дисципліни, які зафіксовані в акті ревізії від 11.01.2014 року № 850-16/2.

На підставі акту ревізії Інспекцією на адресу директора ДП «Ренійський морський торговельний порт» направлено вимогу від 13.02.2014 року № 850-16/224 про усунення порушень із встановленням терміну виконання до 07.05.2014 року. Оскільки відповідач добровільно не виконав пункти 3, 5 вимоги, це стало підставою для звернення позивача до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року позов задоволено частково. Суд зобов'язав відповідача виконати пункт 5 вимоги, у задоволенні позовних вимог щодо виконання пункту 3 вимоги суд відмовив.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Ренійський морський торговельний порт», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову у їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що за наслідками ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» за період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області складено акт ревізії від 11.01.2014 року № 850-16/2.

На підставі акту ревізій Інспекцією пред'явлено вимогу від 13.02.2014 року № 850-16/224 про усунення виявлених порушень законодавства, зокрема:

- відобразити в обліку Порту дебіторську заборгованість в розрізі судових агентів. Провести претензійно-правову роботу з судовими агентами щодо стягнення на рахунок Порту недоотриманих коштів корабельного збору. В разі пропуску строків позовної давності стягнути з осіб, відповідальних за правильність та повноту справляння корабельного збору, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (п.3).

У зв'язку із встановленням порушення п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, внаслідок обліку на балансі ДП «Ренійський морський торговельний порт» 4-х житлових будинків, які приватизовані фізичними особами, що призвело до завищення вартості активів на загальну суму 417 542,09 грн. та завищення витрат (амортизаційні нарахування) на загальну суму 12 601,50 грн., та, відповідно, до викривлення фінансової звітності - відкоригувати в обліку вартість активів шляхом зменшення їх вартості та зменшення сум на амортизаційні відрахування (п.5).

Дані пункти вимоги відповідачем оскаржені не були, проте на теперішній час в добровільному порядку не виконані, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом щодо зобов'язання ДП «Ренійський морський торговельний порт» виконати вказані пункти вимоги.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача, викладені в пункті 5, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, в той час як вимоги, викладені в пункті 3, пред'явлені безпідставно.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, з огляду на наступне.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби визначені в Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 92 від 27 квітня 2000 року (далі - Положення), відповідно до якого за дебетом рахунку 7 «Основні засоби» відображається надходження (придбаних, створених, безоплатно отриманих) основних засобів на баланс підприємства, які обліковуються за первісною вартістю, сума витрат, яка пов'язана з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта; сума дооцінки вартості об'єкта основних засобів, за кредитом - вибуття основних засобів внаслідок продажу, безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом, а також у разі часткової ліквідації об'єкта основних засобів, сума уцінки основних засобів.

Згідно п.4 Положення амортизація - систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації), основні засоби - матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Пунктом 6 Положення передбачено, що об'єкт основних засобів визнається активом, якщо існує імовірність того, що підприємство/установа отримає в майбутньому економічні вигоди від його використання та вартість його може бути достовірно визначена.

Відповідно до п. п. 22, 23 Положення об'єктом амортизації є вартість, яка амортизується (окрім вартості земельних ділянок, природних ресурсів і капітальних інвестицій). Нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється підприємством/установою (у розпорядчому акті) при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), і призупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання та консервації.

З аналізу наведених положень правових норм вбачається, що амортизації підлягають лише ті матеріальні активи, які утримуються підприємством (установою) з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року та якщо існує імовірність того, що підприємство/установа отримає в майбутньому економічні вигоди від їх використання.

Як вбачається з матеріалів справи, ревізією правильності проведення індексації вартості об'єктів житлового фонду встановлено, що у 2012 році на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок індексації вартості об'єктів житлового фонду» від 31.08.1996 року № 1024 з метою щорічного проведення балансової вартості об'єктів існуючого житлового фонду у відповідність з реальною вартістю будівництва житла в 2011 та 2012 році Портом проведено індексацію об'єктів житлового фонду, зокрема, проіндексовано житлові будинки за адресою: м. Рені, вул. Сонячна,17, вул. Чорноморська,4, вул. Чорноморська,6, вул. Чорноморська, 8.

В ході проведення перевірки органом ДФІ встановлено, що власниками 4-х житлових будинків є приватні фізичні особи, які мають відповідні свідоцтва про право власності та договір купівлі-продажу, отже зазначені будинки безпідставно обліковуються на балансі Підприємства, що призвело до завищення вартості активів на загальну суму 417 542,09 грн. та завищення витрат (амортизаційних нарахувань) на 12 601,50 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про відсутність у Підприємства будь-яких розпорядчих документів Мінінфраструктури України, яке є органом управління ДП «Ренійський морський торговельний порт» і лише за погодженням з яким можливі дії, пов'язані з розпорядженням майном (продаж, списання, передача тощо), на списання з балансу основних засобів, а відтак, відсутність законних підстав для зняття 4-х котеджів з обліку, як складової частини активів у бухгалтерському балансі, оскільки майно, яке перебуває у приватній власності фізичних осіб не може одночасно обліковуватись як основні фонди на балансі юридичної особи.

Той факт, що відповідач внаслідок недбалої бездіяльності не вирішив у встановленому законом порядку питання щодо зняття з обліку майна, яке вибуло з володіння Порту та належить на праві приватної власності фізичним особам, не може бути підставою для нарахування амортизаційних витрат на утримання цього майна, а відтак, вимога контролюючого органу є законною та обґрунтованою.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи, яким надано належну правову оцінку.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Одеській області до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» про зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: І.О. Турецька

Л.В.Стас.