Справа № 816/177/15-а
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року 11:35м. ПолтаваСправа № 816/177/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Дмитренко А.М.,

представників відповідача - Біленко Н.О., Набок Н.Є., Фісенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (надалі також - позивач, ПАТ "Укртатнафта") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі також - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 липня 2014 року № /1416, № /1417, № /1418.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на незгоду із висновками позапланової виїзної документальної перевірки Кременчуцької ОДПІ, що набрала форму акту №1661/16-03-15-02-08/00152307 від 20.06.2014, зазначали, що а ні Податковий кодекс, а ні Порядок заповнення податкових накладних не позбавляє платника податку-покупця права на податковий кредит в разі відсутності реєстрації продавцем розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Пояснювали, що у перевіряємому періоді формували свій податковий кредит у відповідності із вимогами діючого на час вчинення господарських правовідносин законодавства про податок на додану вартість, та підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом, господарські операції з контрагентами мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти позовних вимог, просили суд у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що ПАТ "Укртатнафта" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 22.12.1995 (ідентифікаційний код 00152307), свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ №23537992 від 14.07.1997 року. На даний час позивач перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ.

У період з 30.05.2014 по 13.06.2014 посадовими особами Кременчуцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ ТФПНК "Укртатнафта" бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах за березень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складений акт №1661/16-03-15-02-08/00152307 від 20.06.2014 (том 1 а.с. 11-41), яким зафіксовані порушення п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4, п.200.17 ст.200, п. 201.6, п. 201.10, п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) за березень 2014 року зменшується на 5397 грн. та становить 0 грн.;

- сума ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (рядок 23.2 декларації) за березень 2014 року зменшується на 93670 грн. та становить 0 грн.;

- сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету (рядок 25 декларації) за березень 2014 року збільшується на 61661065 грн. та становить 61661065 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ було прийнято податкові повідомлення-рішення від 11 липня 2014 року № /1416, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 61 661 065 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 30 830 532,50 грн., № /1417, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5397 грн., № /1418, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 93670 грн. та зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 46835 грн. (том 1 а.с. 42-44).

Із даними рішеннями позивач не погодився та оскаржив податкові повідомлення-рішення до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням від 11 липня 2014 року № /1416, № /1417, № /1418, суд виходить із наступного.

Позивачем 22 квітня 2014 року до Кременчуцької ОДПІ подано податкову декларацію з ПДВ за березень 2014 року (вх. від 22.04.2014 року №), відповідно до якої позивачем задекларовано:

- від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, відображене у рядку 19 податкової декларації, складає 5397,00 грн.

- сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, відображена у рядку 23.2 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: лютий 2014 року складає 93670,00 грн.

- сума залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24), складає 0 грн (том 1 а.с. 48-51).

Як слідує із Акту перевірки висновок про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4, п.200.17 ст.200, п. 201.6, п. 201.10, п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України ґрунтується на тому, що позивачем неправомірно включено до складу податкового кредиту за березень 2014 року суму ПДВ у розмірі 61760132,37 грн. по взаємовідносинах з ТОВ "Ріаліз Ойл".

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду /пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України/.

Відповідно до пункту 200.4 цього ж Кодексу, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, необхідною умовою для виникнення у платника податків права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг) є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, за наявності належно оформлених податкових накладних.

Судом встановлено, що 28.02.2014 між ПАТ "Укртатнафта" (покупець) та ТОВ "Ріаліз Ойл" (постачальник) укладено договір поставки №786/1/2120, згідно якого постачальник зобов'язується передати в строк до 31.03.2014, а покупець прийняти та оплатити нафту сиру у кількості 36500 тон +/- 5% на умовах ЕХW-резервуари ПАТ "Ексимнафтопродукт" (м. Одеса, вул. Наливна, 15) (том 2 а.с. 41).

Крім того, 28.02.2014 між ПАТ "Укртатнафта" (покупець) та ТОВ "Ріаліз Ойл" (постачальник) був укладений договір поставки №787/1/2120, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати в строк до 31.03.2014, а покупець прийняти та оплатити мазут нафтовий не пойменований в алфавіті у кількості 15300 тон +/- 5% на умовах ЕХW-резервуари ПАТ "Ексимнафтопродукт" (м. Одеса, вул. Наливна, 15) (том 2 а.с. 39-40).

В рамках виконання вказаних договорів, ПАТ "Укртатнафта" у березні 2014 року придбано у ТОВ "Ріаліз Ойл" нафту сиру ГОСТ 9965-76 на загальну суму 251795161,93 грн, в т.ч. ПДВ 41965860,32 грн. та вакуумний газойль марки АТУУ23.2-0-2001 на загальну суму 118765632,28 грн., в т.ч. ПДВ 19794272,05 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами здійснення господарської операції між ПАТ "Укртатнафта" та ТОВ "Ріаліз Ойл" з придбання товару, останнім виписані податкові накладні від 31.03.2014 №24, №25, рахунки-фактури від 31.03.2014 №00005, №00001 (том 1 а.с.57-58, 74,77).

В подальшому, ТОВ "Ріаліз Ойл" розрахунком коригування від 31.03.2014 №33 до податкової накладної №25 від 31.03.2014 змінено номенклатуру товару, а саме, вакуумний газойль замінено на мазут нафтовий не пойменований в алфавіті (том 1 а.с. 75-76).

Як встановлено перевіркою, на підставі вищезазначених податкових накладних, позивачем було включено до складу податкового кредиту за березень 2014 року суму 61 760 132,37 грн.

Судом встановлено, що оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ "Ріаліз Ойл", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (том 1 а.с. 85-89).

Відповідно до п. 2.3, 4.3 вищевказаних договорів передача товару здійснюється шляхом підписання сторонами акта прийому-передачі товару. У акті прийому-передачі товару зазначаються кількість, ціна та загальна вартість переданого товару.

Передачу ТОВ "Ріаліз Ойл" товару згідно укладених договорів позивач підтверджує актами прийом-здачі б/н від 31.03.2014 товару до договору поставки №787/1/2120 від 28.02.2014 та №1 від 31.03.2014 до договору поставки №786/1/2120 від 28.02.2014, відповідно до яких ПАТ "Укртатнафта" приймав від ТОВ "Ріаліз Ойл" протягом березня 2014 року мазут нафтовий не пойменований в алфавіті на умовах ЕХW-резервуари ПАТ "Ексимнафтопродукт" (м. Одеса, вул. Наливна, 15) із завантаженням на транспорт у кількості 15269,470 тон та нафту сиру у кількості 36323,7 тон, копії яких наявні у матеріалах справи (том 1 а.с. 59, 78) та які надавалися позивачем до перевірки, про що зафіксовано у акті перевірки.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що транспортування мазуту не пойменованого в алфавіті, згідно накладних (том 1 а.с. 149-250, том 2 а.с. 1-19), здійснювалося ПАТ "Ексімнафтопродукт" залізничним транспортом, нафти сирої згідно актів прийому-передачі нафти від 28.02.2014 №1, від 02.03.2014 №2, від 04.03.2014 №3, від 05.03.2014 №4, від 18.03.2014 №5 (том 1 а.с. 60-64) здійснювалося ПрАТ "Синтез Ойл" магістральним нафтопроводом.

З даних актів прийому-передачі нафти судом встановлено, що транспортування нафти здійснювалося ПрАТ "Синтез Ойл" магістральним нафтопроводом, що не відповідає п. 2.3 договору поставки №786/1/2120 від 28.02.2014 (наданого позивачем на перевірку), згідно якого транспортування нафти здійснюється ТОВ "Ріаліз Ойл" лише з резервуарів ПАТ "Ексимнафтопродукт".

Також, у накладних на перевезення мазуту залізничним транспортом зазначено, що відправником мазуту нафтового є ПАТ "Ексимнафтопродукт", тоді як, згідно договору поставки №787/1/2120 від 28.02.2014 (наданого позивачем на перевірку) транспортування нафти здійснюється ТОВ "Ріаліз Ойл" з резервуарів ПАТ "Ексимнафтопродукт".

Як вбачається із акту перевірки та пояснень представників відповідача, ПАТ "Укртатнафта" не надано до перевірки доказів щодо взаємовідносин позивача з ПАТ "Ексимнафтопродукт", ПрАТ "Синтез Ойл".

Відтак, неможливо встановити, від кого була отримана нафта, мазут та на виконання умов яких укладених договорів складено вказані акти та накладні, неможливо встановити зв'язок отримання мазуту та нафти, що вказані у актах та накладних на перевезення залізничним транспортом ПАТ "Укртатнафта", з поставками вказаного товару ТОВ "Ріаліз Ойл" на виконання договорів поставки від 28.02.2014 №786/1/2120, №787/1/2120.

До того ж, суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи та на перевірку контролюючому органу було надано різні за змістом договори поставки від 28.02.2014 №786/1/2120, №787/1/2120, зокрема, щодо умов поставки нафти та мазуту на умовах ЕХW з резервуарів лише ПАТ "Ексимнафтопродукт".

Як пояснив представник позивача, розбіжності у змісті вищевказаних договорів виникли у зв'язку з уточненням відповідних пунктів договорів. Разом з тим, згідно договорів поставки зміни до умов договорів можуть бути змінені за згодою сторін та викладені у письмовій формі.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Суд не бере до уваги договір поставки від 28.02.2014 №786/1/2120, наданий позивачем до матеріалів справи, оскільки як вбачається зі змісту акту перевірки вказаний договір до перевірки не надавався та перевіряючими під час проведення перевірки не перевірявся (том 1 а.с. 55-56).

Таким чином, оскільки не підтверджено наявності поставок ТОВ "Ріаліз Ойл" нафти на мазуту не пойменованого в алфавіті для ПАТ "Укртатнафта", а відтак останнім не було отримано вищевказаний товар, що у свою чергу, свідчить про відсутність підтвердження реальності виконання операцій за вищевказаними договорами поставки.

Крім того, в ході проведення перевірки при дослідженні питання щодо формування податкового кредиту з ПДВ за березень 2014 року встановлено, що відповідно до податкових накладних від 31.03.2014 №24, №25 ТОВ "Ріаліз Ойл" реалізовано ПАТ "Укртатнафта" нафту сиру ГОСТ 9965-76 та вакуумний газойль.

В подальшому розрахунком від 31.03.2014 №33 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №25 від 31.03.2014 змінено номенклатуру товару, а саме, вакуумний газойль замінено на мазут нафтовий не пойменований в алфавіті (том 1 а.с. 74-75).

Відповідачем не визнається правомірність формування ПАТ "Укртатнафта" податкового кредиту за березень 2014 року на тій підставі, що розрахунок коригування від 31.03.2014 №33 до податкової накладної №25 від 31.03.2014 на суму ПДВ 19794272,05 грн. не було зареєстровано постачальником товару в Єдиному реєстрі податкових накладних, що відповідно до п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України не дає права позивачу, як покупцю товару на включення зазначеної суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Враховуючи викладене, відповідач зробив висновок про порушення ПАТ "Укртатнафта" п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ним занижено податок на додану вартість у березні 2014 року на суму 19794272,05 грн.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 14.1.60 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким чином, право на включення сум ПДВ до податкового кредиту Податковий кодекс України надає покупцю не лише за умови наявності належним чином оформленої податкової накладної та/або розрахунку коригування, а й при наявності їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є обов'язком продавця.

Так, відповідно до абзацу 14 пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Податковим кодексом України абзацом 8 пункту 201.10. статті 201 надано право платнику ПДВ звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність з даними Єдиного реєстру податкових накладних.

У разі виникнення необхідності у покупця товару перевірити факт реєстрації податкової накладної, на підставі якої ним формується податковий кредит, такий платник може отримати відповідну інформацію з Єдиного реєстру податкових накладних в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" від 29.12.2010 року №1246.

Так, пунктом 13 зазначеного Порядку передбачено, що з метою отримання інформації, що міститься у Реєстрі, покупець складає запит за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення в електронному вигляді у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та надсилає його засобами телекомунікаційного зв'язку Державній податковій службі.

На запит покупця стосовно надання інформації, що міститься у Реєстрі, видається: про податкову накладну та/або розрахунок коригування - витяг з Реєстру; про податкову накладну, до якої на дату надходження такого запиту зареєстровано розрахунок коригування, - витяг, що містить відомості про податкову накладну та відповідний розрахунок коригування; про розрахунок коригування до податкової накладної - витяг, що містить відомості про податкову накладну та відповідний розрахунок коригування.

Згідно з пунктом 17 даного Порядку Державна податкова служба здійснює пошук зазначеної у запиті податкової накладної та/або розрахунку коригування та складає витяг з Реєстру, у якому наводяться відомості щодо податкової накладної та розрахунку коригування. Зазначений витяг надсилається покупцеві не пізніше операційного дня, що настає за днем надходження запиту.

Податковий кодекс України чітко визначає, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, так само як і порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Одночасно Податковий кодекс України надає право покупцю у випадку відсутності реєстрації податкової накладної продавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних звернутися зі скаргою на такого постачальника до якої додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарі/послуг або копії первинних документів, що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг, що є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, розрахунок коригування від 31.03.2014 №33 до податкової накладної №25 від 31.03.2014 на суму ПДВ 19794272,05 грн., який виписаний ТОВ "Ріаліз Ойл", не був зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, продавцем в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, не було зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування від 31.03.2014 №33 протягом п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою його складання.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, вказаний розрахунок коригування від 31.03.2014 №33 до податкової накладної №25 від 31.03.2014 на суму ПДВ 19794272,05 грн. був виписаний ТОВ "Ріаліз Ойл" 31 березня 2014 року та отриманий позивачем 31 березня 2014 року.

Доказів подання позивачем заяви із скаргою на ТОВ "Ріаліз Ойл" разом з декларацією з податку на додану вартість за березень 2014 року позивачем суду надано не було.

Посилання представника позивача на те, що а ні Податковий кодекс, а ні Порядок заповнення податкових накладних не позбавляє платника податку-покупця права на податковий кредит в разі відсутності реєстрації продавцем розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд оцінює критично, з огляду на те, що згідно п. 192.1. ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Згідно п. 20 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 № 10 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Порядок складання, реєстрації, зберігання розрахунку коригування аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних.

Оскільки пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України прямо передбачає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, які підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу, а судом встановлено факт порушення позивачем вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, то підстави для включення до складу податкового кредиту суми, визначеної в даному розрахунку коригування від 31.03.2014 №33, у ПАТ "Укртатнафта" були відсутні.

Досліджуючи питання застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 50 відсотків від суми нарахованого грошового зобов'язання, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 11 липня 2014 року № /1416 № /1418 до платнику податків застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50 відсотків на суму заниженого грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 30830532,50 грн та на зменшену суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 46835 грн.

Представник відповідача в письмових поясненнях зазначає, що штрафні (фінансові) санкції в розмірі 50 відсотків від суми нарахованого грошового зобов'язання ПАТ "Укртатнафта" визначено у зв'язку з тим, що платником податків фактично вчинено повторне порушення вимог податкового законодавства протягом 1095 днів.

Так, Кременчуцькою ОДПІ 02.12.2013 року за наслідками перевірки позивача, на підставі акта перевірки від 02.08.2013 року №409/16-03-22-02-12, винесено податкові повідомлення - рішення № та №, суми донарахування грошового зобов'язання по яких підприємством сплачено до бюджету в повному обсязі (том 2 а.с.49-50).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 11 липня 2014 року № /1416, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 61 661 065 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 30 830 532,50 грн., № /1417, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5397 грн., № /1418, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 93670 грн. та зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 46835 грн., відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому вимоги позивача щодо визнання їх протиправними та скасування є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Абзацом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позову майнового характеру визначена 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем заявлено майнову вимогу - про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 липня 2014 року № /1416, № /1417, № /1418 та при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 10 відсотків від повного розміру судового збору в 4872,00 грн, що на сьогоднішній день складає 487,20 грн.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог ПАТ "Укртатнафта" відмовлено, то решта суми судового збору в розмірі 4384,80 грн. підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору у розмірі 4384,80 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 24 березня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський