Справа № 810/879/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року 810/879/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Пікаділлі"
доДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пікаділлі" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.05.2014 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення винесене ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області на підставі акту камеральної перевірки від 28.04.2014 №832/2209, в якому відповідачем зафіксовано, що позивачем в порушення п. 201.10, п. 201.6, п. 201.1 ст. 201, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України в податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року завищено суму податкового кредиту в сумі 205522,93 грн.

При цьому, позивачем самостійно до отримання акту камеральної перевірки подано до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок та додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року, в яких самостійно виправлено помилку.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи вимоги статті 50 Податкового кодексу України позивач вважає, що висновки, викладені в Акті камеральної перевірки, є протиправними, у зв'язку з чим просив суд визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивачем в порушення вимог п. 201.10, п. 201.6, п. 201.1 ст. 201, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України завищено податковий кредит, оскільки було встановлено розбіжності між даними податкових накладних контрагентів з даними позивача, а тому спірне податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно і у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У судове засідання, призначене на 16.03.2015, з'явився представник позивача та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів поважності причин неможливості забезпечення явки представника відповідача на судове засідання, а тому суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2014 позивачем подано до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2014 року, в якій, зокрема, допущено помилку, яка призвела до завищення податкового кредиту на суму 205522,93 грн.

В подальшому, позивачем 29.04.2014 було подано до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із самостійним виявленням помилок в податковій декларації за березень 2014 року та Додаток 5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", де в Розділі ІІ операції з придбання з податку на додану вартість, які надають право на формування податкового кредиту по контрагентам обсяг постачання був відкоригований, а саме по ТОВ "Колос-С" на "-12936,75 грн." та по ТОВ "Века Фудс Дистрибюшн" на "-196133,74 грн."

Також, вказаним уточнюючим розрахунком позивачем було включено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 205975,34 грн., яка була сформована у взаємовідносинах з іншим контрагентам.

З матеріалів справи вбачається, що ці коригування були отримані податковим органом 29.04.2014 відповідно до Квитанції №2 реєстраційний номер .

В той же час, в квітні 2014 року ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Пікаділлі" за березень 2014 року, за результатами якої складено Акт від 28.04.2014 №832/2209.

Відповідно до п. 3 Акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем п. 201.10, п. 201.6, п. 201.1 ст. 201, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в наслідок чого позивачем неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 205522,93 грн.

Крім того, в Акті перевірки зазначено про наявність розбіжностей між даними реєстрів податкових накладних контрагентів, зокрема по ТОВ "Колос-С" на "-12936,75 грн." та по ТОВ "Века Фудс Дистрибюшн" на "-196133,74 грн.", з даними позивача.

З матеріалів справи вбачається, що Акт перевірки був направлений на адресу позивача 30.04.2014, що підтверджується копією поштового конверта.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.05.2014 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 256904,00 грн., з яких: 205523,00 грн. - за основним платежем; 51381,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

У той же час, позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення таким, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства, а тому оскаржив його, звернувшись із позовом до суду.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Як було встановлено судом, в податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року позивачем до складу податкового кредиту безпідставно було включено податкові накладні по взаєморозрахункам з ТОВ "Колос-С" та з ТОВ "Века Фудс Дистрибюшн" на загальну суму 205522,93 грн.

Проте, 29.04.2014 позивачем поданий до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із самостійним виявленням помилок в податковій декларації з ПДВ за березень 2014 року, в якому було виправлено помилку.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Як передбачено п. 50.2 ст. 50 Податкового кодексу України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Отже, пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України встановлені обмеження на подання уточнюючих розрахунків виключно під час проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.1 та п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Отже, з аналізу статті 75 Податкового кодексу України вбачається, що камеральна перевірка не відноситься до документальних планових та позапланових виїзних перевірок.

Як вбачається з матеріалів справи, документальні планові та позапланові виїзні перевірки за період, за який подавався позивачем уточнюючий розрахунок, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області не проводились.

Отже, уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із самостійним виявленням помилок в податковій декларації за березень 2014 року поданий позивачем 29.04.2014 з дотриманням вимог, встановлених Податковим кодексом України.

Таким чином, позивач уточнив показники податкової звітності до проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок, а відтак позивач діяв в межах статті 50 Податкового кодексу України.

Як визначено в п. 50.3 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Відповідач своїм правом на проведення позапланової перевірки ТОВ "Пікаділлі" не скористався, всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення не з'ясував, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 20.05.2014 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій, а його позиція не узгоджується з нормами матеріального права.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пікаділлі" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області від 20.05.2014 №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пікаділлі" () сплачений судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.