Справа № 816/4663/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р.Справа № 816/4663/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. по справі № 816/4663/14

за позовом ОСОБА_1

до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави В'ячеславівни

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

26 листопада 2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову в державній реєстрації вправ власності, скасування заборони на відчуження квартири, зобов'язання здійснити реєстрацію прав власності та зобов'язання надати витяг щодо наявності або відсутності заборони на відчуження квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.06.2014 частково задоволено його позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Кремечуцького міського управління юстиції, Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції та витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Гарник С.Ю. від 13.03.2013 за № 844451 про проведення державної реєстрації права власності, визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, вселено ОСОБА_1 та її малолітню доньку до квартири АДРЕСА_1.

З метою здійснення державної реєстрації права власності на вказану квартиру рішення суду було подано до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. В порушення вимог чинного законодавства 30.09.2014 державним реєстратором винесено рішення про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусову Владиславу В'ячеславівну.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року провадження в частині позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області внести зміни до реєстру обтяжень шляхом скасування заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 закрито.

В задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.06.2014 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Гарник С.Ю. від 13.03.2013 за № 844451 про проведення за ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , вселено ОСОБА_1 та її малолітню доньку до квартири АДРЕСА_1.

23.09.2014 представником громадянки ОСОБА_1 ОСОБА_6 подано до відповідача заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Державного реєстратора права на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави В'ячеславівни від 30.09.2014 № 16143704 відмовлено у державній реєстрації права власності форма власності: приватна на квартиру, що розташована АДРЕСА_1, за суб'єктом ОСОБА_1.

Підставою для відмови в проведенні державної реєстрації слугувало наявність обтяжень, а саме на вказану квартиру накладено арешт.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", встановлено повноваження державного реєстратора, зокрема, державний реєстратор встановлює відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Таким чином, підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно є відомості про накладення заборони на його відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 14.08.2012 державним реєстратором Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 обтяження зареєстровано на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.08.2012.

Докази скасування вказаної ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.08.2012 в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.09.2014 № 16143704.

Таким чином, враховуючи правомірність рішення № 16143704 від 30.09.2014 про відмову у державній реєстрації прав власності на квартиру, відсутні підстави для задоволення позовних вимоги про зобов'язання Реєстраційну службу Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області здійснити реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Частинами першою та другою статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що інформація про зареєстровані права та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною. Для фізичних та юридичних осіб інформація з Державного реєстру прав надається виключно за об'єктом нерухомого майна в електронній формі через офіційний веб-сайт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав, чи в паперовій формі шляхом подання заяви особисто або пересилання поштового відправлення органам державної реєстрації прав та нотаріусам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач з метою з'ясування наявності обтяжень встановлених щодо квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області із відповідною заявою не звертався, докази відмови відповідачем у наданні інформації щодо наявних обтяжень відносно вказаної квартири в матеріалах справи відсутні.

Отже, позивачем не надано до суду доказів наявності факту порушення Реєстраційною службою Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області його права, а саме не надання відповіді на його заяву.

Звернення до адміністративного суду не завжди тягне за собою судовий захист, такий захист можливий у випадку встановлення судом порушення прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не порушувались права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Реєстраційну службу Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області надати витяг щодо наявності або відсутності заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 відсутні.

Щодо оцінки обґрунтованості позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області внести зміни до реєстру обтяжень шляхом скасування заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, слід зазначити наступне.

Пунктом 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є:

1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат;

6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Судом першої інстанції встановлено, що арешт не нерухоме майно квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 був накладений на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.08.2012 справа № 2-698/2012.

Види забезпечення цивільного позову передбачені частиною першою статті 152 Цивільно процесуального кодексу України. До них належить накладенняя арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Частиною п'ятою статті 153 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Відповідно до частини п'ятої статті 154 Цивільно процесуального кодексу України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 мають вирішуватися судом який виніс ухвалу про їх вжиття, а саме Автозаводським районним судом м. Кременчука.

Згідно пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано закрив провадження в частині позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області внести зміни до реєстру обтяжень шляхом скасування заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 та відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року по справі № 816/4663/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. по справі № 816/4663/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.