Справа № 2а-11080/10/1370
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 876/1195/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Лемцьо І.В.,

представника позивача - Жидкова Ю.В.,

представника відповідача- Павлюк Б.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Латориця" Закритого акціонерного товариства "Торгова група "Тиса" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року у справі за позовом Дочірнього підприємства "Латориця" Закритого акціонерного товариства "Торгова група "Тиса" до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступник - Державна податкова інспекція у Личаківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» звернулося в суд з позовом до відповідача- ДПІ у Личаківському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області, в якому просило визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення - рішення №/0/596 від 14 січня 2010 року, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств у сумі 197910 грн., в т.ч. 148065 грн. - основний платіж, 49845 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивачем не порушено вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" у частині формування податку на прибуток, оскільки переміщення ресурсів між підрозділами однієї юридичної особи не є реалізацією, тобто доходи та витрати при таких операціях не виникають. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято неправомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта) - Жидков Ю.В. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник відповідача - Павлюк Б.З. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з наступних підстав.

Свідоцтвом про державну реєстрацію №380216 серії А00 підтверджується, що ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» зареєстроване виконавчим комітетом Львівської міської ради як юридична особа 19 вересня 2003 року.

ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» перебуває на податковому обліку в ДПІ у Личаківському районі м.Львова як самостійний платник податків, в тому числі, податку на прибуток.

На момент виникнення спірних правовідносин у ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» була філія в м.Ужгороді (), яка не є юридичною особою, проте була самостійним платником податку на прибуток та вела самостійний баланс, податковий облік своєї діяльності, самостійно формувала валовий дохід та валові витрати, нараховувала амортизацію на основні фонди, що використовувала у своїй діяльності, здавала Декларацію про прибуток підприємства та сплачувала податок на прибуток в м. Ужгороді.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 07 по 21 грудня 2009 року ДПІ у Личаківському районі м.Львова проведено планову виїзну документальну перевірку ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року та 30 вересня 2009 року, якою встановлено, зокрема, порушення п.6.1 ст.6, п.7.5. ст.7, пп.8.4.1 пп.8.4.4. п.8.4ст.8 Закону Україи «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищено від'ємне значення з податку на прибуток підприємств в сумі 1246887 грн.

За результатами перевірки складено Акт №519/23-2/30649816 від 30 грудня 2009 року.

14 січня 2010 року ДПІ у Личаківському районі м.Львова прийнято податкове повідомлення - рішення №/0/596, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств у сумі 197910 грн., в т.ч. 148065 грн. - основний платіж, 49845 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом доведено факт порушення позивачем вимог п.6.1 ст.6, п.7.5. ст.7, пп.8.4.1 пп.8.4.4. п.8.4 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищено від'ємне значення з податку на прибуток підприємств в сумі 1246887 грн. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі обгрунтованих висновків ДПІ у Личаківському районі м. Львова про порушення ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» податкового законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до валового доходу платника податку включається прибуток від продажу (обміну, інших видів відчуження) основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації, визначений згідно із статтею 8 цього Закону.

П.п.8.4.1 п.8.4 ст.8 вищевказаного Закону передбачає, що у разі здійснення витрат на придбання основних фондів балансова вартість відповідної групи збільшується на суму вартості їх придбання, з урахуванням транспортних і страхових платежів, а також інших витрат, понесених у зв'язку з таким придбанням, без урахування сплаченого податку на додану вартість, у разі коли платник податку на прибуток підприємств зареєстрований платником податку на додану вартість.

Згідно з пп.8.4.4. п.8.4 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у разі виведення з експлуатації основних фондів груп 2 і 3 у зв'язку з їх продажем балансова вартість групи зменшується на суму вартості продажу таких основних фондів (вартості продукції, робіт, послуг, отриманих платником податку в межах бартерних (товарообмінних) операцій). Якщо сума вартості основних фондів дорівнює або перевищує балансову вартість відповідної групи, її балансова вартість прирівнюється до нуля, а сума перевищення включається до валового доходу платника податку.

Балансова вартість групи основних фондів на початок звітного періоду розраховується за формулою: Б(а) = Б(а-1) + П(а-1) - В(а-1) - А(а-1), де: Б(а) - балансова вартість групи на початок звітного періоду; Б(а-1) - балансова вартість групи на початок періоду, що передував звітному; П(а-1) - сума витрат, понесених на придбання основних фондів, здійснення капітального ремонту, реконструкцій, модернізацій та інших поліпшень основних фондів протягом періоду, що передував звітному; В(а-1) - сума виведених з експлуатації основних фондів протягом періоду, що передував звітному; А(а-1) - сума амортизаційних відрахувань, нарахованих у періоді, що передував звітному - пп.8.3.2 п.8.3 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» придбало чотири тягачі з напівпричепами на умовах фінансового лізингу та несло при цьому витрати при сплаті лізингових та інших платежів, передбачених умовами договору.

У 2002-2003 роках вищевказані транспортні засоби, згідно з актами внутрішнього переміщення були передані на баланс філії у м. Ужгороді з метою самостійного ведення нею господарської діяльності, податкового обліку, самостійного формування валового доходу та валових витрат, нараховування амортизації на основні фонди. Таким чином, ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» зменшила балансову вартість II групи основних засобів на вартість переданих ТЗ.

Після прийняття рішення про призупинення діяльності філії 24 листопада 2008 року ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» отримала від Ужгородської філії відповідно до актів прийому-передачі основні засоби: сідловий тягач Volvo FH 1242T залишковою вартістю 95682,3 грн. (в т.ч. ремонт 7282,90 грн.), первісна вартість автомобіля 416043,37 грн. (державний номер автомобіля 17649 ТА) 2002 року випуску; напівпричіп Schmitz-spr 24 залишковою вартістю 24189,42 грн., первісна вартість автомобіля 138165,84 грн. (державний номер автомобіля 09423 ТН) 2001 року випуску; сідловий тягач Volvo FH 1242T залишковою вартістю 110936,16 грн., первісна вартість автомобіля 419890,86 грн. (державний номер автомобіля 17470 ТА) 2002 року випуску; напівпричіп Schmitz-spr 24 залишковою вартістю 32637,39 грн., первісна вартість автомобіля 1153604,52 грн. (державний номер автомобіля 09836 ТН) 2002 року випуску; тягач Volvo FH 12 залишковою вартістю 136307,19 грн., первісна вартість автомобіля 492682,61 грн. (державний номер автомобіля 26295 ТА) 2003 року випуску; напівпричіп Schmitz-spr 24 залишковою вартістю 51906,49 грн., первісна вартість автомобіля 182720,93 грн. (державний номер автомобіля 12402 ТН) 2003 року випуску; сідловий тягач Volvо FH 12 залишковою вартістю 141146,06 грн., первісна вартість автомобіля 492682,01 грн. (державний номер автомобіля 26297 ТА) 2003 року випуску; напівпричіп Schmitz-spr 24 залишковою вартістю 50258,99 грн., первісна вартість автомобіля 182720,93 грн. (державний номер автомобіля 09423ТН) 2003 року випуску.

Дані основні засоби передано від Ужгородської філії на баланс ДП "Латориця" ЗАТ ТГ "Тиса" безоплатно. Таким чином, у момент повернення філією вищевказаних транспортних засобів та передачі їх на баланс ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» підприємством, відповідно, було збільшено балансову вартість II групи основних засобів.

Загальна первісна вартість придбаних ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» на умовах фінансового лізингу автомобілів складала 2440511,06 грн., залишкова вартість - 643064 грн.

Отримані транспортні засоби продано на ОП Ужгородський коньячний завод загальною вартістю 1457576,48 грн., в т.ч. ПДВ-242929,41 грн.

Податковим органом встановлено, що балансова вартість ІІ групи основних фондів у IV кварталі 2008 року склала 575796 грн., а отримані основні фонди, по яких платник податку на прибуток не поніс витрат реалізовано за 1214647,07 грн. (бухгалтерська проводка Дт 361 Кт 74.2) сума вартості реалізації основних фондів перевищила балансову вартість основних фондів ІІ групи на суму 638851,07 грн. Сума перевищення доходів від продажу або іншого відчуження безоплатно отриманих основних засобів над вартістю таких основних засобів включається до доходів платника податку. Зазначена різниця у відповідності до пп.8.4.4. п.8.4 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» включається до складу валового доходу, а балансова вартість 2 групи основних засобів прирівнюється до "0".

На підставі наведеного ДПІ в Личаківському районі м.Львова дійшло висновку про те, що підприємством в порушення п.7.5. пп.8.4.1 п.8.4 ст.8. пп.8.4.4. п.8.4 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" по податковому обліку до складу валових доходів не включено суму реалізації основних засобів у сумі 638851 грн. (бухгалтерське проведення: Дт 74.2 Кт. 79) дохід від реалізації необоротних активів (основних засобів), що призвело до заниження валового доходу підприємства в сумі 638851 грн. в т.ч. IV кв. 2008 року на суму 638851 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що право власності на транспортні засоби від моменту їх придбання до моменту продажу належало ДП «Латориця» ЗАТ «Торгова група «Тиса», оскільки філія у м.Ужгород не є самостійною юридичною особою, а є відокремленим структурним підрозділом ДП «Латориця».

Відокремлений підрозділ не є окремою юридичною особою, а діє на підставі затвердженого головним підприємством положення (ч. 4 ст. 64 ГК України).

Як філії, так і представництва можуть наділятися майном юридичної особи, що їх створила (ч.3 ст.95 ЦК України).

Відповідно при передачі майна від головного підприємства своїм відокремленим підрозділам перехід права власності не відбувається, операція здійснюється в межах однієї юридичної особи.

Тому під час передачі основних засобів від юридичної особи (головного підприємства) своєму відокремленому підрозділу право власності на них не передається, відокремлений підрозділ тільки наділяється ним для провадження господарської діяльності. Тому така передача не підпадає ні під операцію постачання, ні під безоплатне отримання основних засобів, оскільки відбувається лише переміщенням ресурсів між підрозділами однієї юридичної особи. А така операція переміщення не є реалізацією, тобто доходи та витрати при таких операціях не виникають, а відповідно не виникає і об'єкт оподаткування для податку з прибутку підприємств. Аналогічно не матиме наслідків у податковому обліку головного підприємства операція повернення переданого філії майна, наприклад, у зв'язку з її ліквідацією за рішенням засновників.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність податковим органом обставин, які б свідчили про завищення від'ємного значення з податку на прибуток підприємств у сумі 1246887 грн.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі помилкових висновків ДПІ у Личаківському районі м. Львова про порушення ДП «Латориця» ЗАТ «Торгової групи «Тиса» податкового законодавства, оскільки відповідач в силу вимог ч.2 ст.71 КАС України не довів правомірності прийнятого ним рішення та не надав доказів на обґрунтування власних заперечень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов'язання (шляхом прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні." Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і повністю спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Латориця" Закритого акціонерного товариства "Торгова група "Тиса" задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2013 року у справі № 2а-11080/10/1370 скасувати, та прийняти нову постанову, якою в позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області №/0/596 від 14 січня 2010 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2015 року.