Справа № 826/17744/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 березня 2015 року 15:23 № 826/17744/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Скочок Т.О., суддів Кобилянського К.М., Саніна Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована проектно-монтажна компанія-8»
до Державної фіскальної служби України (відповідач-1) Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (відповідач-2) Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області (відповідач-3)
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована проектно-монтажна компанія-8» (надалі - позивач, ТОВ «СПМК-8») з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач-1, ДФС України) та Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (надалі - відповідач-2, ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідачів в частині невизнання як податкової звітності податкової накладної від 30.09.2014 року № 1;

- зобов'язати відповідачів визнати податкову накладну від 30.09.2014 року № 1 та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її надходження, вказаною у квитанції.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 09.10.2014 року контролюючі органи безпідставно відмовили йому у здійсненні реєстрації податкової накладної від 30.09.2014 року № 1, мотивуючи це тим, що підприємство не зазначило вірно своє місцезнаходження. Натомість, дані обставини не відповідають фактичній дійсності, що підтверджується численними документами, зокрема, виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ «СПМК-8», договором про визнання електронних документів від 11.10.2013 року, згідно яких місцезнаходженням вказаного Товариства є проспект Визволення Донбасу, будинок 8Б, місто Донецьк, Донецька область, 83048, що і вказано у зазначеній податковій накладній.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2014 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні, призначеному у даній справі на 04.02.2015 року, суд своєю протокольною ухвалою у відповідності до норм ч. 3 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) залучив до участі у справі в якості відповідача-3 Жовтневу об'єднану державну податкову інспекцію м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області (надалі - відповідач-3, Жовтнева ОДПІ м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області).

04.02.2015 року та 18.02.2015 року у судові засідання з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-1 проти позову заперечував, попередньо надавши через канцелярію суду письмові заперечення, в яких зазначено, що відмова у реєстрації податкової накладної від 30.09.2014 року № 1, як такої, що оформлена з помилкою, є правомірною, а саме: при заповненні графи «місцезнаходження (податкова адреса) продавця» зазначеної податкової накладної була вказана недостовірна податкова адреса ТОВ «СПМК-8», яка не відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і фактичному місцезнаходженню останнього.

Представники відповідача-2 та відповідача-3 у призначені судові засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судових засідань. Про причини неявки у дане судове засідання відповідачі-2 та -3 суду не повідомляли, клопотань чи заяв про розгляд справи без участі їхніх представників або про відкладення судового засідання не заявляли.

З огляду на викладене вище, суд у судовому засіданні 18.02.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неявку відповідачів -2 та -3, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача-1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

У відповідності до п. 200.1 ст. 200 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України (надалі - ПК України), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, у розумінні норми пп. 14.1.181 п. 14.1 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлені ст. 198 ПК України.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, в тому числі місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

У відповідності до п. 201.4 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Пунктом 201.2 ст. 201 ПК України також встановлено, що форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зокрема, форма податкової накладної та порядок її заповнення, на момент виникнення спірних правовідносин, були затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2014 року № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962.

Відповідно до затвердженої Форми податкової накладної обов'язковим реквізитом такої накладної є «місцезнаходження (податкова адреса) продавця».

При цьому, у розумінні норми п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Також, згідно норми ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Одночасно, порядок видачі податкових накладних регламентовано п. 201.10 ст. 201 ПК України, відповідно до якого податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами (пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абз. 3 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Відповідно до абз. 4 - 8 п. 201.10 ст. 201 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 ПК України, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

В свою чергу, механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній до Єдиного реєстру податкових накладних платників податку на додану вартість-продавців товарів (послуг) встановлений Кабінетом Міністрів України, а саме: Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (надалі - Порядок № 1246).

Згідно абз. 2 п. 1 Порядку № 1246, подання податкової накладної та/або розрахунку коригування Державній податковій службі в електронній формі здійснюється відповідно до Порядку підготовки і подання податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого Державною податковою службою.

Внесення відомостей, що містяться у податковій накладній, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години (п. 2 Порядку № 1246).

Положеннями п. 7 - 11 Порядку № 1246 визначено, що після надходження податкової накладної в електронній формі до Державної податкової служби здійснюється її розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та проводиться її реєстрація.

Для підтвердження прийняття податкової накладної до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначеного документу, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Датою та часом подання податкової накладної в електронній формі Державній податковій службі є дата та час, зазначені у квитанції про її прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття.

Квитанція, що підтверджує факт реєстрації податкової накладної, надсилається протягом операційного дня продавцеві. Якщо протягом операційного дня продавцеві не надіслано квитанцію, що підтверджує прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування, такі податкова накладна та/або розрахунок коригування вважаються зареєстрованими.

В силу приписів норми абз. 9 п. 201.10 ст. 201 ПК України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2014 року ТОВ «СПМК-8» надіслало до центрального органу доходів і зборів за допомогою засобів електронного зв'язку електронну податкову накладну від 30.09.2014 року № 1 на суму 692 050,93 грн. (в т.ч. ПДВ - 115 341,82 грн.) з метою реєстрації такої накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. В даній податковій накладній від 30.09.2014 року були наведені певні відомості, в тому числі наступні: «Продавець» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована проектно-монтажна компанія-8», «Індивідуальний податковий номер» - 41, «Місцезнаходження (податкова адреса) продавця» - проспект Визволення Донбасу, будинок 8Б, місто Донецьк, Донецька область, 83048.

У відповідь, в той же день позивач отримав квитанцію № 1 з Центрального порталу прийому звітності Міністерства доходів і зборів України щодо неприйняття документу (тобто, зазначеної податкової накладної) з причини наявності помилки: «місцезнаходження юридичної особи продавця товарів/послуг, вказане у документів не відповідає інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Відповідно до усних пояснень представника відповідача-1, наданих у судовому засіданні, фактично підставою для відмови у прийняті податкової накладної позивача стало виявлення недостовірності відомостей про місцезнаходження юридичної особи продавця послуг - ТОВ «СПМК-8», - що вказані у такій податковій накладній, інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на день отримання від платника податків податкової накладної від 30.09.2014 року № 1 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (тобто 09.10.2014 року).

Так, згідно наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ «СПМК-8» станом на 09.10.2014 року, державним реєстратором був внесений запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу. Попередньо за результатами вжиття працівниками ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області заходів по встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи - ТОВ «СПМК-8» - було прийнято рішення та, відповідно, 26.09.2014 року направлено до державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи (позивача) за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП для вжиття заходів, передбачених ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV.

З огляду на викладене вище вбачається, що ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області встановлено, що платник не перебуває за основним місцезнаходженням (податковою адресою) та відсутня документально підтверджена інформація від позивача про місцезнаходження останнього.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відмова у прийнятті податкової накладної від 30.09.2014 року № 1 є правомірною.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Головуючий суддя Т.О. Скочок

Судді К.М. Кобилянський

Б.В. Санін