Справа № 266/3775/14-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сараєв І.А.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року справа №266/3775/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого: Шишова О.О.

суддів Сіваченко І.В.

Лях О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 14 січня 2015 р. у справі № 266/3775/14-а (головуючий І інстанції Сараєв І.А.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання противоправними дії УПФ України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області. В позові зазначила, що вона має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи (І категорія), є інвалідом 2 групи по захворюванню, що пов'язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС, відповідач безпідставно не виплачує пенсії в повному розмірі, які передбачені ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області щодо не нарахування основної пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірі не менше 75% мінімальної пенсії за віком та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату зазначених пенсій.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя та зобов'язав відповідача здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату державної-основної пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіну здоров'ю, у розмірі не менше 75 % мінімальної пенсії за віком як інваліду 2 групи, по-захворюванню, що пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст.ст.49, 50 ч.4 ст.54. ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що встановлена ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 20.02.2014 по 02.08.2014 року, з урахуванням фактично отриманих виплат.

Суд першої інстанції виходив з того, що виплата сум підвищень до пенсії повинно відповідати ст.ст.49, 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З постановою суду першої інстанції не погодився позивач та звернувся з апеляційною скаргою у якій вказав, що пенсії ОСОБА_3 виплачуються вірно, відповідно Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210. Просили скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків як інвалід II групи захворювання, яке зв'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (1 категорія) з 03.08.1992 року.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір основної пенсії позивача не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії відповідно до вимог ст.50 цього Закону має складати 75% мімінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає, що управління пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя» Донецької області у порушення зазначених вимог закону не доплачує позивачу пенсію.

Так згідно зі ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. ; яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частина 5 статті 54 «Закону про ЧАЕС» не надає КМУ права встановлювати розміри пенсій для інвалідів Чорнобильської катастрофи. Так, ця норма «Закону про ЧАЕС» передбачає, що «Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.».

Тобто, ця норма закону надає КМУ право встановлювати лише порядок обчислення пенсій, передбачених Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», а право встановлювати розмір мінімальної пенсії за віком, або розмір пенсій для інвалідів Чорнобильської катастрофи ця норма «Закону про ЧАЕС» не надає.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державною конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум», а також Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», згідно ст.1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі, мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону N 2291-14, який набрав чинності з 12.01.2005 року), від 23.12.2004 встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне» страхування» визначення мінімального розміру пенсії, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, повинні розповсюджуватися і на положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на відповідні роки встановлюються Законом України «Про державний бюджет України».

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України

визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Право на пенсію та додаткову пенсію встановлює Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсій, встановлених законами, не підлягає зменшенню. Це гарантує ст.22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Верховний Суд України вже неодноразово висловлював аналогічну правову позицію. Зокрема, у постановах від 30 вересня 2008 року (справа № 21-217во08), 4 листопада 2008 року (справа №21-903во08), 16 вересня 2009 року (справа №21-1293во09) Верховний Суд України указував на можливість застосування положення частини третьої статті 28 Закону № 1058-ІУ для розрахунку пенсій чи доплат, передбачених Законом № 796-ХІІ.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив і в постанові від 14 березня 2011 року.

Згідно частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції діючого до 02.08.2014 року) не було встановлено обмеження щодо виплат пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не внесено змін до Закону № 796-ХІІ, а тому колегія суддів зазначає, що з 01 січня 2014 року діють положення ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

На підставі Закону України від 31 липня 2014 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 3 серпня 2014 року, «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені п.6-7, за яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до вимог ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позов подано після закінчення строків звернення і відсутні підстави для задоволення-заяви про відновлення пропущеного строку для звернення до суду

За таких обставин, колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання дій відповідача протиправними щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком за період з 20.02.2014р по 02.08.2014 року.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно прийняв рішення про задоволення позову за період з 20.02.2014р по 02.08.2014 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 14 січня 2015 р. у справі № 266/3775/14-а - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 14 січня 2015р.у справі № 266/3775/14-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

О.П.Лях