Справа № 826/2829/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/2829/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 березня 2015 року №826/2829/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг»

до

державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву суду не надав.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі пункту 1 та пункту 3 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг».

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідальність за, що передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, а саме позивачем затримано сплату суми грошового зобов’язання на 17 календарних днів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом:

- ведення обліку платників податків;

- інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби;

- перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статі 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Отже, з наведеного вбачається, що проведення перевірок здійснюється відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Доводи позивача, що камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» проведено на підставі Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, який втратив чинність ще в 2012 році, не приймаються судом до уваги, оскільки акт перевірки містить посилання як на підставу проведення перевірки і на названий Закон і на Податковий кодекс України.

Проаналізувавши зміст акту камеральної перевірки, суд розцінює відповідне посилання на початку цього акту на Закон України “Про державну податкову службу в Україні”, як описку контролюючого органу.

Зокрема, контролюючим органом як підставу проведення перевірки зазначено також підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, що визначають повноваження контролюючих органів під час проведення перевірки, випадки та порядок проведення перевірок.

Щодо висновків акту перевірки про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» 28.02.2014 засобами електронного зв’язку подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 року, якою визначило розмір авансового внеску, що підлягатиме сплаті щомісячно (154911 грн.).

В той же час, пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» 17.12.2014 засобами електронного зв’язку подало до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року, якою визначило від’ємне значення об’єкта оподаткування (- 4087717 грн.). За посиланням позивача, що жодним чином не спростовано відповідачем, внаслідок наявності від’ємного значення, товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» не має боргу зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, оскільки пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, який отримав збиток за підсумками першого кварталу та подав податкову декларацію, не здійснює сплату авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, жодним чином не обґрунтовано суду висновків акту камеральної перевірки, не зазначено суду, чому не враховано приписи пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркоалтрейдінг» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.