Справа № 826/15355/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ «АКБ Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вжити заходи спрямовані на включення позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «АКБ Банк» та на повернення ОСОБА_3 суми вкладу та нарахованих процентів, що розміщені на поточному рахунку № НОМЕР_1, відкритому в ПАТ «АКБ Банк».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. При цьому, апелянт посилається на порушенням судом матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 травня 2012 року між ОСОБА_4 (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «АВТОКРАЗБАНК» (Банк) укладено договір № 04193 на обслуговування спеціального платіжного засобу фізичної особи, згідно п. 2 якого Банк відкриває Клієнту спеціальний платіжний засіб до поточного карткового рахунку «зарплатний» № НОМЕР_2 у гривні.

Згідно довідки ПАТ «АКБ Банк» від 14 червня 2013 року № 26/165-10Т, через зміну порядку бухгалтерського обліку рахунків клієнтів, у зв'язку з заміною програмного комплексу, рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_2, відкритий згідно договору спеціального платіжного засобу фізичної особи від 24 травня 2012 року № 04193, було змінено на № НОМЕР_1.

22 серпня 2014 року між ОСОБА_4 (Дарувальник) та ОСОБА_3 (Обдаровувана) було укладено договір дарування вкладу, зареєстрований за № 1313.

Згідно умов договору, Дарувальник передає безоплатно у власність Обдаровуваній грошовий вклад на вимогу в сумі 32 250 грн. 54 коп., який знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у ПАТ «АВТОКРАЗБАНК», згідно договору № 04193 на обслуговування спеціального платіжного засобу фізичної особи від 24 травня 2012 року, а Обдаровувана приймає в дар від Дарувальника вказаний вклад на вимогу у момент підписання цього договору.

15 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою, в якій просила внести відповідні зміни до реєстру вкладників ПАТ «АКБ Банк» для здійснення виплат та виплатити їй вклад у розмірі 31 887 грн. 76 коп., розміщений на рахунку № НОМЕР_2 в «ПАТ АКБ Банк».

Оскільки відповіді на вищевказану заяву ОСОБА_3 не отримала, а зміни до Загального реєстру вкладників не внесено, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (стаття 2 Закону № 4452-VI) .

Згідно ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 вищевказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В силу п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2014 року № 320, Публічне акціонерне товариство «АВТОКРАЗБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 травня 2014 року № 40 розпочато процедуру виведення ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 30 травня 2014 року по 29 серпня 2014 року включно.

Постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2014 року № 537 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з 29 серпня 2014 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 серпня 2014 року № 76 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з відшкодуванням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 29 серпня 2014 року.

З аналізу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» слідує, що кошти підлягають відшкодуванню за вкладами станом на день прийняття рішення про початок процедури виведення Фондом банку з ринку.

Так, 30 травня 2014 року Банк віднесено до категорії неплатоспроможних та виведено з ринку, а також розпочато процедуру виведення Банку з ринку.

Тобто, право на отримання відшкодування за вкладами в Банку мають фізичні особи-вкладники в розмірі вкладів, зафіксованих станом на 30 травня 2014 року. При цьому, будь-які правочини після вказаної дати щодо вкладів, у тому числі, дарування, не породжують жодних правових наслідків для Фонду.

З огляду на те, що позивач не укладала договір банківського вкладу, а вона лише набула право вимоги на кошти за вкладом в ПАТ «АКБ Банк» від ОСОБА_4, згідно договору дарування від 22 серпня 2014 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вкладником, у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що положення абзацу 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на позивача.

Крім того, як вбачається з листа ПАТ «АКБ Банк» від 14 серпня 2014 року № 32/226-01 та Переліку осіб, які були членами спостережної ради, правління, ревізійної комісії ПАТ «АКБ Банк», затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію «АКБ Банк» Третяк В.О., з 10 липня 2012 року по час складення переліку (14 серпня 2014 року), ОСОБА_4 перебувала на посаді Голови правління.

Тобто, судом першої інстанції вірно зазначено, що ОСОБА_4 підпадає під обмеження гарантій, встановлених пунктом 4 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якого, Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад особою, яка була членом правління банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття НБУ рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач - ОСОБА_3 не є вкладником у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки нею не укладався договір банківського вкладу з ПАТ «АКБ Банк».

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що внаслідок укладення договору дарування вкладу відбулась заміна кредитора у зобов'язанні, а позивач набула статусу кредитора та вкладника Банку, колегія суддів зазначає, що правочини укладені після віднесення ПАТ «АКБ Банк» до категорії неплатоспроможних та виведення з ринку не породжують жодних правових наслідків для Фонду.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 12.03.2015 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.