Справа № 813/9318/13-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа № 876/3627/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗП» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЗП" про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ДПІ у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідача - ТОВ "ВЗП" про стягнення податкового боргу в сумі 197294,29 грн. з банківських рахунків платника.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року позов задоволено. Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЗП" на користь бюджету податковий борг за рахунок коштів платника податків, що знаходяться на його банківських рахунках в розмірі 197294 (сто дев'яносто сім тисяч двісті дев'яносто чотири) гривні 29 (двадцять дев'ять) копійок.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не враховано те, що податковим органом не доведено обставин, які б свідчили про фактичне нездійснення господарських операцій між відповідачем та його контрагентами, оскільки господарські операції відповідача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини, укладені з контрагентами, не визнані у встановленому законом порядку недійсними. Висновки податкого органу про неправомірність формування платником податків податкового кредиту за результатами таких господарських операцій та валових витрат у складі податку на прибуток є безпідставними та необґрунтованими. Також ТОВ "ВЗП" своєчасно та правильно подавало податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, а також повно та своєчасно перераховувало до бюджету суми податків з доходів фізичних осіб, а тому підстав для донарахування вказаного податку та відповідних штрафних санкцій у податкового органу не було. Просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Суд відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ВЗП" має податковий борг перед бюджетом в сумі 197294,29 грн., а саме: з податку на прибуток - 7446,53 грн., з ПДВ - 189030,13 грн., з податку з доходів фізичних осіб - 817,63 грн.

Податкові зобов'язання з податку на прибуток та ПДВ самостійно визначені платником в поданих ним декларація (№ від 11 липня 2012 року на суму 5200,39 грн., № від 12 жовтня 2012 року на суму 1928 грн.; № від 20 грудня 2012 року на суму 1009,17 грн., № 9016971 від 01 квітня 2013 року на суму 1432 грн.; № від 20 травня 2013 року на суму 1475 грн., № від 07 червня 2013 року на суму 1250 грн., № від 12 липня 2013 року на суму 79 грн., № від 16 серпня 2013 року на суму 15 722 грн., № від 21 жовтня 2013 року на суму 8036 грн., № від 21 листопада 2013 року на суму 5639 грн., № від 19 листопада 2013 року на суму 21766 грн.).

Податкові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб нараховані контролюючим органом на підставі податкових повідомлень-рішень № від 12 квітня 2013 року на суму 126181,00 грн., № від 15 квітня 2013 року на суму 791,69 грн.

ТОВ "ВЗП" оскаржило в судовому порядку вказані податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2013 року позовну заяву було залишено без розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили.

Також за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань ДПІ у м.Червонограді нараховано платнику податків пеню в розмірі 6786,04 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкової заборгованості ТОВ "ВЗП" є узгодженою, у встановлені строки до бюджету не сплачена, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, тому підлягає стягненню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп.14.1.175, 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

П.56.11 ст.56 ПК України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2013 року ДПІ у м. Червонограді було сформовано дублікат податкової вимоги № 50 форми «Ю» від 06 квітня 2012 року на суму 18599,19 грн. та вручно платнику поштою 16 липня 2013 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем не надано доказів погашення податкового боргу.

Матеріалами справи підтверджується, що податкові зобов'язання зі сплати податку на прибуток, з ПДВ, з податку з доходів фізичних осіб в адміністративному чи судовому порядку відповідачем не оскаржувались та не скасовані, доказів про сплату заборгованості до суду не подавалось.

Таким чином, вказані податкові зобов'язання є узгодженими, а тому відповідно до вимог Податкового кодексу України підлягають стягненню.

Відповідно до ст.67 Конституції України відповідач у справі зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.20.1.18 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Оскільки відповідач добровільно не погасив спірну суму податкового боргу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення такого в судовому порядку.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що судом першої інстанції необґрунтовано взято до уваги те, що висновки податкого органу про неправомірність формування платником податків податкового кредиту за результатами здійснення відповідних господарських операцій та валових витрат у складі податку на прибуток є помилковими, також не було підстав для донарахування податків з доходів фізичних осіб, у зв'язку своєчасним та правильним поданням податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, оскільки відповідно до ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Разом з тим, з огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗП» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2014 року у справі № 813/9318/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик