Справа № 826/1563/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/1563/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 березня 2015 року №826/1563/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст»

до

державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Адміністративну справу №826/1563/15 розглянуто в письмовому провадженні на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (попереднє найменування - державна податкова інспекція у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві) проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012» за період з 01.12.2013 по 31.10.2014.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 117829,00 грн.

Крім того, перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 222152,00 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 23.12.2014 №1815/22-13/18019170 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 23.12.2014 №1815/22-13/18019170 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» та товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012».

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012» (підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» (замовник) укладено договір будівельного підряду від 02.09.2013 №СП_02.09.13, відповідно до якого підрядник зобов’язується за завданням замовника виконати за рахунок власних або залучених матеріалів, сил, засобів, техніки і устаткування, та здати замовнику в установлений даним договором строк комплекс робіт у відповідності до проектної документації та діючих нормативних актів.

Пунктом 1.2 договору будівельного підряду від 02.09.2013 №СП_02.09.13 визначені об’єкти та роботи, які будуть виконані на них:

- будівництво житлового будинку №1 (2-й пусковий комплекс житлової забудови (соціальне житло), додаткове розташування чотирьох 25-ти поверхових житлових будинків повторного застосування вздовж вулиці Милославської у Деснянському районі міста Києва. Роботи: комплекс внутрішніх сантехнічних робіт, включаючи випробування сантехнічних систем.

- будівництво житлового будинку №2 (3-й пусковий комплекс житлової забудови (соціальне житло), додаткове розташування чотирьох 25-ти поверхових житлових будинків повторного застосування вздовж вулиці Милославської у Деснянському районі міста Києва. Роботи: комплекс внутрішніх сантехнічних робіт, включаючи випробування сантехнічних систем.

- капітальний ремонт з елементами реставрації приміщень будівлі Генеральної прокуратури України по вулиці Московська, 8 у Печерському районі міста Києва (корпус №24 на території заводу «Арсенал»). Газова котельня. Роботи: пусконалагоджувальні роботи.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору будівельного підряду від 02.09.2013 №СП_02.09.13, додатків до договору будівельного підряду від 02.09.2013 №СП_02.09.13, локального кошторису на пусконалагоджувальні роботи, актів приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, податкових накладних за відповідні періоди, актів приймання-передачі виконавчої документації, актів приймання-передачі об’єктів, платіжних доручень за відповідні періоди, податкових декларацій за відповідні періоди.

У свою чергу, державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених товариством з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» та товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012» вказано на постанову СУ ГУ МВС України в місті Києві від 21.07.2014 про призначення позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» (код ЄДРПОУ 18019170) при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012» (код ЄДРПОУ 38826831) за період з 01.12.2013 по 31.10.2014.

Так, з вказаної постанови вбачається, що досудовим розслідуванням установлено, що упродовж 2013 року невстановлені особи ТОВ «НВК «Сілард» зловживаючи своїм службовим становищем під час проведення ДП «Луганськвугілля» процедури державних закупівель, вчинили заволодіння та розтрату бюджетних коштів в особливо великих розмірах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2013 року невстановлені особи здійснили розкрадання коштів ДП «Луганськвугілля» шляхом організації злочинної схеми з використанням безтоварних операцій з фіктивними підприємствами, зокрема ТОВ «Спецпроект 2012» та іншими. Крім того встановлено, що причетне до вчинення кримінального правопорушення підприємство ТОВ «Спецпроект 2012» (код ЄДРПОУ 38826831), з метою прикриття своєї злочинної діяльності та надання їй легальності, використовувало фінансово-господарські відносини з ТОВ «Комінвєст» (код ЄДРПОУ 18019170).

Проте, суд звертає увагу, що за відсутності відповідного вироку суду щодо фіктивності товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012» та без наведення доказів суперечності відповідних правочинів фіскальним інтересам держави, висновки контролюючого органу є передчасними і на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень - необґрунтованими.

Окрім того, позивачем на обґрунтування реальності господарських операцій за договором будівельного підряду від 02.09.2013 №СП_02.09.13 надано копію договору від 12.06.2013 №12-06/13П, який передував оспорюваному договору.

Так, відповідачем не досліджувались первинні документи по господарським взаємовідносинам товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» та товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012», а аналіз взаємовідносин між товариством з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» та товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012» за договором будівельного підряду від 02.09.2013 №СП_02.09.13 свідчить, що:

- податковим органом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагента позивача;

-всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки податкового органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток;

-під час перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпроект 2012».

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), “Булвес” АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.