Справа № 621/2/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 р.Справа № 621/2/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області та ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2015р. по справі № 621/2/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області

про визнання неправомірною бездіяльність відповідача та стягнення недоплаченої суми пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

04.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області (далі - УПФУ у Зміївському районі) про визнання неправомірною бездіяльність відповідача та про стягнення недоплаченої суми пенсії, в якому просила визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви від 28.10.2014 року та неприйняття законного і обґрунтованого рішення щодо проведення перерахунку розміру основної та додаткової пенсії за шкоду здоров'ю у відповідності до положень ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі яка постраждала внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС інваліду 2-ї групи 1-ї категорії у розмірі не менш 8 мінімальних пенсій за віком (основний розмір пенсії) та 75% від мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія за шкоду здоров'я), стягнути з відповідача недоплату основного розміру її пенсії з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року в сумі 36209 грн. 88 коп. та додаткової пенсії за шкоду здоров'ю з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року в сумі 3985 грн. 80 коп.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона перебуває на обліку в УПФУ у Зміївському районі як пенсіонер і отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, причиною якої є захворювання, пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС з 09 жовтня 1990 року. Виплата пенсії передбачена ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії інвалідам ІІ групи має становити 75% мінімальної пенсії за віком. УПФУ у Зміївському районі, на думку позивача, порушуючи вимоги чинного законодавства, сплачує пенсію ОСОБА_1 в значно меншому розмірі, оскільки при її розрахунку враховує вимоги постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету" та відповідних положень Закону України "Про Державний бюджет на 2013 рік". Згідно з п. 4 Прикінцевих положень ЗУ"Про Державний бюджет на 2013 рік" у 2013 році положення ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діють у порядку та розмірах, встановлених КМУ. У відповідності з цим у 2013 році відповідач здійснював нарахування пенсії згідно положень постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210.

Враховуючи норми Бюджетного кодексу України дія Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" припиняється 31.12.2013 року. Починаючи з 01.01.2014 року, у зв'язку з тим, що КМУ не встановив порядок сплати пенсій, поновлює дію пряма норма Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Отже, УПФУ у Зміївському районі продовжує нараховувати пенсію відповідно до нормативного акту, що припинив свою дію, порушуючи діюче законодавство України. Починаючи з 01.01.2014 року, дати набрання чинності Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" відповідач не виконував вимоги Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і виплачував пенсію в розмірі значно меншому, ніж належить Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року КМУ повернути право встановлювати порядок та розміри пенсій. Вказаний Закон про внесення змін до Державного бюджету на 2014 рік набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування - 03.08.2014 року. 28.10.2014 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ у Зміївському районі із заявою про надання їй довідки про суму нарахованої та фактично сплаченої пенсії за період 01.01. 2014 року на день звернення з наведенням її детального розрахунку, прийняти рішення про здійснення з 01 січня 2014 року перерахунку основної частки пенсії по інвалідності. За наслідками розгляду заяви позивачки прийняти письмове рішення. Однак, не дивлячись на зміст заяви позивача та на зміст її вимог, відповідач в порушення ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" не прийняв письмового рішення про перерахунок, чим порушив її законні права та інтереси. У відповіді УПФУ від 10.11.2014 року відповідач лише навів розрахунок суми пенсії ОСОБА_1, що сплачується на підставі постанов КМУ, але не надав відповіді по суті заяви.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом, який просила задовольнити.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області про визнання неправомірною бездіяльність відповідача та про стягнення недоплаченої суми пенсії - задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо нарахування основної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 в розмірі меншому 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі меншому 75% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року - протиправними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", провести відповідні виплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2015 року та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неправомірно поновлений судом першої інстанції термін позовної давності. Крім того зазначає, що основна і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю виплачується позивачу управлінням відповідно до чинного законодавства, в розмірах, визначених КМУ на 2014рік.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у позові, в апеляційній скарзі, яка подана її представником, вказує, що судом першої інстанції прийнято постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2015 року змінити, задовольнивши позов у повному обсязі. Зазначає, що Кабінет Міністрів України у 2014 р. не мав права визначати розмір спірних виплат.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 віднесена до 1 категорії, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 та вкладкою до нього, довідками МСЕК про інвалідність (а.с. 9-11).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами 2 групи і віднесені до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.28 розділу 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено у такій редакції: особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам 2 групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно п.28 розділу 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю до ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено у такій редакції: у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими зокрема по 2 групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, Закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Тобто, визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян на 2013 рік делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто, положення п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" діяли протягом бюджетного року та закінчилися 31.12.2013 року.

Колегія суддів зазначає, що положеннями Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) не було передбачено обмежень щодо застосування ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, з 01.01.2014 року діяли положення ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до яких розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами 2 групи і віднесені до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах 75 % мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу основна та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року.

При ухваленні рішення судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 04.01.15 року із вимогами щодо захисту його порушених прав, що мали місце з 01.01.14 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про судоустрій і статус суддів"від 07.07.2010 року зазначений строк звернення з позовом до адміністративного суду було скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного строку розпочався з 30.07.2010 року.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 04.07.14 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення було порушено приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що призвело до частково необґрунтованого задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до 04.07.14 року підлягає скасуванню, з прийняттям ухвали про залишення цієї частини позовної заяви без розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач у період з 04.07.14 року по 02.08.2014 року має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача перерахованої основної та додаткової пенсії у визначених нею грошових сумах не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були нараховані позивачеві, а суд не може брати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Між тим, у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року Кабінету Міністрів України не надано право змінювати розміри пенсії, вищезазначених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин, правовідносини щодо виплати додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, регулюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому застосування до таких правовідносин підзаконного акту - постанови КМУ № 1210, яка суперечить Закону № 796-ХІІ, є помилковим.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії, передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вираховується, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів зазначає, що згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VІІ передбачено, що норми та положення статей, зокрема, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його офіційного опублікування.

Вищевказаний Закон було офіційно опубліковано в газеті "Голос України" 02.08.2014 року (№ 146), а відтак, з урахуванням дати звернення позивачем до суду (04.01.2015 року) та дати набрання чинності вказаним Законом (03.08.2014 року), колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 04.07.2014 року по 02.08.2014 року.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що при визначенні розміру пенсій позивачеві починаючи з 03.08.14р. відповідач повинен керуватись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210.

Враховуючи наведене, посилання представника позивача в апеляційній скарзі на неправильне визначення судом першої інстанції кінцевої дати проведення перерахунку та виплати пенсії, колегія суддів вважає необгрунтованим та не бере до уваги.

Крім того, положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року №1622-VІІ неконституційними не визнані, тому даний Закон є обов`язковим до застосування, а отже посилання представника позивача на це в апеляційній скарзі є безпідставним.

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 на момент спірних правовідносин є чинною та враховуючи положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року №1622-VІІ підлягає застосуванню.

Посилання в апеляційній скарзі представника позивача на відсутність згоди у застосуванні положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210, є помилковим, оскільки ця постанова як і зазначений Закон є нормативними актами, які підлягають застосування незалежно від волевиявлення осіб на яких розповсюджується їх дія.

В іншій частині постанова Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2015р. в частині задоволення позовних вимог з 04.07.14 року по 02.08.2014 року відповідно положень ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін, підстави для її скасування відсутні, відповідно доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАСУ, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2015р. по справі № 621/2/15-а скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 01.01.14 року до 04.07.14 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 01.01.14 року до 04.07.14 року - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2015р. по справі № 621/2/15-а -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений 24.03.2015 р.