Справа № 440/1623/12(2-а/194/134/14)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 рокусправа № 440/1623/12(2-а/194/134/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області, в якому просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області щодо не зарахування до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, час перебування на інвалідності стаж з 06 листопада 1994 року по 01 січня 2004 року протиправними. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області зарахувати до стажу роботи зі шкідливими умовами праці час перебування на інвалідності за період з 06 листопада 1994 року по 01 січня 2004 року.

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням зараховується до стажу роботи саме для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, в той час як позивачу вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, а тому дії відповідача є правомірними.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляцій скаргу з викладених у ній вимог та просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ та отримує пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка йому була призначена 14 серпня 1993 року.

В листопаді 1994 року позивач захворів на професійне захворювання, у зв'язку з чим висновком МСЕК від 06 жовтня 1994 року йому була встановлена третя група інвалідності.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 11 листопада 1994 року було переведено на посаду майстра на поверхні.

Позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України м. Тернівка Дніпропетровської області із заявою про надання інформації, а саме щодо зарахування до стажу роботи із шкідливими умовами праці за час перебування на інвалідності з 06 листопада 1994 року по 01 січня 2004 року.

Листом від 28 грудня 2011 року за №П-1156/05-12 відповідач повідомив ОСОБА_1 що вперше позивачу було встановлено 3 групу інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням з 06 жовтня 1994 року. Пенсія за віком на пільгових умовах була призначена з 14 серпня 1993 року. Оскільки на дату настання інвалідності позивач перебував на пенсії за віком на пільгових умовах, то зарахувати до пільгового стажу роботи період перебування на інвалідності внаслідок професійного захворювання немає законних підстав.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» розповсюджується на осіб, які до отримання пенсії знаходились на групі інвалідності і при призначенні таким особами пенсії за віком на пільгових умовах даний час зараховується. Оскільки позивачу пенсія за віком на пільгових умовах була встановлена до призначення групи інвалідності, то дія даної статті на нього не розповсюджується.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

В повному обсязі ухвала складена 20 березня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова