Справа № 813/8642/13а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 р. № 876/3204/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: Андрушківа І.Я.

представника позивача - Кожушко Л.В.

представника відповідача - Сівак О.О.

представника третьої особи - Балабанської Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської громади Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Львівської громади Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви до Львівської обласної державної адміністрації, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту з питань культури, національностей та релігії Львівської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

15.11.2013 Львівська громада Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви (далі - позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до Львівської обласної державної адміністрації (далі - відповідач, Лвіська ОДА) у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача видати дублікат статуту Львівської громади Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви в новій редакції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що позивач звернувся з заявою до Львівської ОДА про видачу дублікату статуту у зв'язку в втратою оригіналу, однак відповідачем було відмовлено у видачі такого з мотивів відсутності передбачених законом повноважень на вчинення таких дій, а також запропоновано звернутись до Голови Львівської ОДА із установчими документами для реєстрації статуту релігійної громади у новій редакції. Позивач зазначає, що відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про свободу совісті і релігійні організації» та ст. 3 Закону України «Про адміністративні послуги», відповідач наділений повноваженнями видавати дублікати статуту релігійної громади та на вимогу такої зобов'язаний його видати, оскільки іншого способу отримати дублікат статуту у позивача немає. Вважає вказану відмову неправомірною та просить задовольнити адміністративний позов повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими та з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано того, що виходячи з положень ст. 14 Закону України «Про свободу совісті і релігійні організації» та ст. 3 Закону України «Про адміністративні послуги» Львівська обласна державна адміністрація наділена повноваженнями видати позивачу дублікат статуту Релігійної Громади. Відсутність такої послуги серед адміністративних послуг, які надаються Львівською ОДА не може бути підставою для відмови.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Львівська Громада Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви є релігійною організацією, Статут якої був зареєстрований на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів № 383 від 31.07.1991 «Про реєстрацію статутів релігійних громад». Зміни до Статуту, були зареєстровані розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 946 від 23.08.2000 (статут викладено в новій редакції). Крім того, Виконавчим комітетом Львівської обласної ради народних депутатів було видано Львівській Громаді Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви Свідоцтво про реєстрацію Статуту релігійної громади.

04.07.2013 настоятелем Львівської Громади Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви було подано до Галицького районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області заяву про втрату Статуту громади та Свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади, на основі чого відкрите кримінальне провадження, яке зареєстроване в єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 00002279 від 04.07.2013. Одночасно із поданням заяви до органів внутрішніх справ було подано оголошення про втрату оригіналів документів (газета «Львівська газета», № 27 (728) від 04.07.2013).

У зв'язку з втратою Статуту громади та Свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади, Львівська Громада Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви звернулась із заявою до Львівської обласної державної адміністрації із проханням про видачу дублікату Статуту та Свідоцтва про реєстрацію статуту Львівської Громади Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви в зв'язку із втратою оригіналів.

Листом від 30.08.2013 № 04/84 Департаментом з питань культури, національностей та релігій Львівської обласної державної адміністрації позивачу відмовлено у видачі дублікатів статуту і свідоцтва про реєстрацію статуту Львівської Громади Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви з мотивів відсутності повноважень, передбачених законом, а також запропоновано звернутись до Голови облдержадміністрації із установчими документами для реєстрації статуту релігійної громади у новій редакції.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки виходячи з положень Законів України «Про свободу совісті та релігійні організації» та «Про адміністративні послуги» до повноважень облдержадміністрацій віднесено лише реєстрація статутів релігійних громад. Нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку органу який здійснює реєстрацію зберігати належним чином завірену копію чи оригінальний примірник такого статуту та видавати їх дублікат, а від так відповідач правомірною відмовив позивачу у видачі дублікату статуту.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Статтею 2 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (тут та далі в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що в Україні усі правовідносини, пов`язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України. Законодавство України про свободу совісті та релігійні організації складається з цього Закону та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього.

Особливості правового статусу релігійних організацій в Україні, а також питання утворення, функціонування та припинення діяльності релігійних організацій врегульовані положеннями Розділу II Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Зокрема, частиною 1 статті 7 Закону встановлено, що релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Згідно з частиною 2 вказаної статті, релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об'єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об'єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Частина 1 статті 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачає, що статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

У відповідності до статті 14 зазначеного Закону, для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам.

Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень).

В силу положень Закону України «Про місцеві державні адміністрації», єдиним рішенням, що приймає місцева державна адміністрація є розпорядження голови державної адміністрації. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що статут релігійної громади та зміни і доповнення до нього реєструються розпорядженням голови обласної державної адміністрації.

З аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що до повноважень облдержадміністрацій віднесено лише реєстрація статутів релігійних громад, змін та доповнень до них. Нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку органу який здійснює реєстрацію статуту здійснювати видачу його дубліката.

Щодо посилання позивача на ст. 3 Закону України «Про адміністративні послуги» суд зазначає, що положення цієї статті передбачають надання адміністративних послуг відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених законами, які регулюють суспільні відносини у відповідних сферах. Вимоги вказаного Закону поширюються на надання суб'єктом надання адміністративних послуг витягів та виписок з реєстрів, свідоцтв, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону;

суб'єкт звернення - фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг;

суб'єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Зміст вищевикладених норм Закону України «Про адміністративні послуги» дає підстави суду вважати, що право на отримання особою конкретної адміністративної послуги та відповідне повноваження адміністративного органу має визначатися лише законом. При цьому, суб'єкт надання адміністративних послуг може видавати витяги, виписки чи дублікати лише тих документів, які ним видавались або зберігаються у нього в силу визначених законодавством повноважень.

Такий висновок відповідає закріпленому в Конституції України принципу верховенства права, відповідно до якого, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 7.10 Положення про департамент з питань культури, національностей та релігій Львівської обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації № 483/0/5-13 від 30.07.2013, Департамент здійснює лише попередній розгляд поданих на реєстрацію статутів (положень) релігійних громад, а також змін і доповнень до них, перевірку їх відповідності законодавству. Вказаним Положенням не передбачено обов'язку зберігати примірники статутів релігійних громад.

Оскільки, чинним законодавством не визначено обов'язку щодо зберігання примірників статуту релігійної громади органом, який здійснює його реєстрацію, а також повноважень на видачу дублікату такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність відмову у видачі дублікату статуту Львівської Громади Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви з мотивів відсутності повноважень, передбачених законом.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації.

Згідно пп. 18 п. 4 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 401/2011 (чинного час виникнення спірних відносин) Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) відповідно до покладених на нього завдань здійснює реєстрацію релігійних організацій.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що державний реєстратор здійснює оформлення, видачу та засвідчення юридичним особам дублікатів оригіналів їх установчих документів та змін до них.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону у реєстраційній справі юридичної особи зберігаються документи, що подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, зокрема один примірник оригіналів установчих документів.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 381294, Львівська громада Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви зареєстрована як юридична особа Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції.

Однак, позивачем у цій справі вимог до Реєстраційної служби не заявлено та така до участі у справі не залучалась, а виходячи з положень ст. 52 КАС України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснювати заміну відповідача чи залучати другого відповідача, так як це має наслідком розгляд справи спочатку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Львівської громади Української Єпархії Вірменської Апостольської Церкви - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2014 року у справі № 813/8642/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 19.03.2015.