Справа № 345/2898/14-а
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 876/9729/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Сапіги В.П., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради на постанову Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 03 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради про нарахування та виплату недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік з розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є інвалідом ІІІ групи, захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС. В порушення вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4-ох мінімальних заробітних плат, дана допомога в 2013 році виплачувалась не у повному розмірі. Просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2013 рік. Просив поновити строк.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 03 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Поновлено строк для звернення до суду. Визнано неправомірними дії відповідача та зобов'язано нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд виходив із пріоритетності норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» над постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що судом не застосовано строків звернення до суду. Зазначає, що про існування порушеного права позивач дізнався ще при зверненні із заявою до відповідача 22.05.2014 року.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено з матеріалів справи, що позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - категорія 1, інвалідом ІІІ групи, захворювання якої пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується наявними у матеріалах справи відповідним посвідченням та довідкою МСЕК.

Відповідно до довідки, виданої відповідачем, позивач в 2013 році отримав 90,00 грн. щорічної допомоги на оздоровлення (а.с.9).

Відповідно до ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції зі змінами відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007) щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІІ групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Пунктом 4 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» визначено, зокрема, установити, що у 2013 році норми і положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України на 2013 рік.

Таким чином, у 2013 році дія положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» буде призупинена, коли Кабінетом Міністрів буде видано правовий акт на виконання повноважень, що передбачені п. 4 «Прикінцевих положень».

Суд звертає увагу на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, роз'яснено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Ураховуючи особливість дії в часі закону про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконання, також діє у межах бюджетного року.

Жодного нормативного акту, на виконання п. 4 «Перехідних положень» Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» Кабінетом Міністрів України не приймалося.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що застосування постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 при виплаті одноразової допомоги на оздоровлення є протиправним, а тому виплату слід здійснювати згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів вважає, що виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у 2013 році виплата такої допомоги здійснювалась відповідачем із порушенням спеціального законодавства.

Покликання апелянта на не застосування судом першої інстанції строків позовної давності до уваги не беруться, так як за клопотанням позивача такий поновлено. Судом визнано поважність причин пропуску. Відповідач зазначив, що про існування порушеного права позивач дізнався 22.05.2014 року. До суду звернувся 18.07.2014 року. Звідси, шестимісячний строк для звернення до суду не пропущено.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради залишити без задоволення, постанову Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 03 жовтня 2014 року по справі № 345/2898/14-а - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді В.П. Сапіга

Р.П. Сеник