Справа № 1170/2а-4214/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1170/2а-4214/12

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

16 березня 2015 року м. Київ В/800/1149/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

суддів: Чалого С.Я., Леонтович К.Г., Калашнікової О.В., Цуркана М.І., Сороки М.О.

перевіривши заяву Кіровоградської митниці Міндоходів про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ландтех» до Кіровоградської митниці Міндоходів про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ландтех” звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 11.10.2012 року №901000003/2012/000564/1.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року, позовні вимоги ТОВ “Ландтех” задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року залишено без змін.

Так, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВАСУ від 13 грудня 2010 року “Про судову практику застосування статей 235 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України” відповідно до ст. 237 КАС України заява про перегляд з указаних мотивів може бути подана за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права; ухвалення різних за змістом судових рішень; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі;

різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню;

різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи зміст спірної ухвали ВАСУ від 27 листопада 2014 року та зміст рішень, в яких, на думку заявника має місце подібність правовідносин та неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку не вбачається подібності правовідносин, а відтак і неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Враховуючи цю обставину, обговоривши доводи заяви та виходячи з мети судового перегляду, колегія суддів не знаходить підстав для допуску заяви Кіровоградської митниці Міндоходів до провадження.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до провадження заяви Кіровоградської митниці Міндоходів про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: