Справа № 810/55/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року № 810/55/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лапія С.М.,

при секретарі судового засідання - Феленюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вогні Гестії" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вогні Гестії" з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.07.2014 № .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства та прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими і протиправними.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позовних вимог не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Вогні Гестії" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ "Альфа Київбуд" () за січень 2014 року.

За наслідками перевірки складено Акт від 17.06.2014 № 290/10-13-22-03-34647220, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем п.185.1 ст. 185 та п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету (р. 25 Декларації) на загальну суму 230 000 грн.

На підставі висновків Акту перевірки ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення 15.07.2014 №.

Вважаючи висновки податкового органу необґрунтованими, а прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У перевіряємий період ТОВ "Вогні Гестії" мало господарські відносини з ТОВ "Альфа Київбуд".

Так, згідно Договору від 01.01.2014 № 010114 ТОВ «Вогні Гестії» (Замовник) доручає, а ТОВ «Альфа-Київбуд» (Виконавець) бере на себе зобов'язання самостійно чи/або із залученням третіх осіб надавати послуги з мерчандайзингу товарів замовника.

Під мерчандайзингом сторони мають на увазі підготовку товару до продажу, що здійснюється в порядку та на умовах, передбачених даним договором, з метою збільшення обсягів продажів цього товару.

Товар за даним договором є товар, вироблений замовником.

Вартість послуг, що надаються виконавцем замовнику за даним договором, складає 1 380 000,00 грн. з ПДВ.

Послуги, що надаються Виконавцем, оплачуються Замовником протягом 5 банківських днів з дати підписання акту наданих послуг (а.с. 28).

ТОВ «Вогні Гестії» надано до перевірки акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2014 №310116 на загальну суму 1 380 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 230 000,00 грн.

На виконання даного договору ТОВ "Альфа-Київбуд" виписано податкову накладну від 31.01.2014 № 310116 на суму 1 380 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 230 000,00 грн.

Суми податку на додану вартість за зазначеною податковою накладною включено позивачем до складу податкового кредиту відповідного періоду, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за січень 2014 року та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Висновки про порушення позивачем законодавства ґрунтуються на наявній у відповідача податковій інформації.

Так, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області складено акт від 15.04.2014 №166/22-03/38098173 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альфа-Київбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «Авіст» (код за ) та контрагентами-покупцями за період з 01.01.2014 по 31.01.2014, згідно якого встановлено відсутність первинних документів та посадових осіб за юридичною адресою, які могли б надати пояснення стосовно фінансово-господарської діяльності підприємства, свідчить про неможливість встановлення джерел придбання реалізованої продукції (робіт, послуг).

Крім того, проведеним аналізом фінансово-господарської діяльності податковим органом встановлено відсутність у ТОВ "Альфа Київбуд" необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, технічного персоналу, власних виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів у необхідній кількості, відсутність ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, тощо.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про відсутність факту здійснення фінансово-господарських операцій ТОВ «Альфа-Київбуд» за період січень 2014 року.

Діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета, крім мінімізації оподаткування. В іншому випадку податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною сутністю операцій, і такий правочин визнається недійсним. При цьому обов'язок доказування розумного змісту покладається на учасників правочину (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Halifax).

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в листі від 02.06.2011 №742/11/13-11, відсутність реального вчинення господарських операцій та як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом п. 44.1 ПК України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податків - учасників відповідних операцій.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув'язка окремих показників.

Пунктом 2.4 цього ж Положення визначено, що первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належним чином укладений правочин заздалегідь не може свідчити про здійснення суб'єктом господарювання законної господарської діяльності, оскільки укладання такого правочинну ще не підтверджує його виконання. Наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

Для об'єктивності даних податкового обліку преюдиційне значення має не те, про що сторони домовилися між собою, а те, що вони вчинили, тобто, не зміст зобов'язання, а його фактичне виконання.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Вогні Гестії» посилалось на те, що ТОВ «Альфа-Київбуд» організовувало пакування товарів позивача на піддони. У подальшому запакована продукція реалізовувалась у торгівельних мережах.

Як стверджує позивач, у січні 2014 року ним відвантажено більше 311 т. продукції, для чого використано 1 450 піддонів контрагента.

Проте, такі доводи суд вважає необґрунтованими у зв'язку з наступним.

Так, зі змісту Акту здачі-прийняття робі (наданих послуг) від 31.01.2014 № 310116 неможливо встановити об'єм та суть наданих послуг, крім того, у ньому не вказано реквізитів додатків до договору, які є обов'язковими згідно Договору від 01.01.2014 №010114.

Також згідно наданих позивачем фотокопій видаткових накладних від 29.01.2014 №10128, від 10.01.2014 №10/1/28, від 11.12.2013 № 686, від 16.12.2013 № 16/15 у грудні 2013 року та січні 2014 року підприємством придбано товар (рибні продукти) на загальну суму 1 619 663,34 грн. у т.ч. ПДВ - 269 943,89 грн.

Згідно наданих позивачем фотокопій видаткових накладних від 13.01.2014 №ВГ-000000161, від 08.01.2014 № ВГ-000000065, від 06.01.2014 № ВГ-000000050, від 03.01.2014 № ВГ-000000019, підприємством реалізовано його контрагентам у січні 2014 року товар (рибні продукти) на загальну суму лише 303 332,62 грн., у т.ч. ПДВ - 60 666,52 грн.

Будь-яких інших доказів на підтвердження придбання та подальшої реалізації товару, послуги з підготовки якого до продажу були предметом оспорюваного правочину, позивачем суду не надано.

У той же час, згідно Договору від 01.01.2014 № 010114 та Акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 31.01.2014 № 310116 ТОВ «Альфа-Київбуд» надано ТОВ «Вогні Гестії» послуги на загальну суму 1 380 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 230 000,00 грн., що перевищує суму, за яку реалізовано товар.

Суд критично оцінює наданий позивачем реєстр документів по відвантаженню товарів за січень 2014 року та фотокартки із зображенням продукції, оскільки вони не є документами бухгалтерського обліку та жодним чином не підтверджують реальність оспорюваного правочину, так як не дають змоги встановити осіб, якими надано послуги з підготовки товарів до продажу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами не причетність ТОВ «Альфа-Київбуд» до здійснення вказаних господарських операцій, тому суд вважає, що надані до матеріалів справи первинні документи всупереч вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не відображають реального змісту господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально вірно складених, але недостовірних документів, або сплати грошових коштів.

Наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності .

Оскільки позивачем не підтверджено належними первинними документами віднесення сум сплачених за вказаним правочином сум податку на додану вартість з вартості таких послуг (товарів) до податкового кредиту, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків податкового органу та правомірність прийнятого на їх підставі податкового повідомлення-рішення.

Частиною 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч. 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність прийнятого рішення. Водночас, докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається на обґрунтування позовних вимог, були спростовані доводами відповідача та доказами, наявними в матеріалах справи, а тому суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Як встановлено судом, розмір майнових вимог, заявлених позивачем, становить 287 000,00 грн., відповідно, ставка судового збору становить 4 872,00 грн., у зв'язку з чим позивачем сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн. (платіжне доручення від 23.12.2014 №2038).

З урахуванням викладеного, решта суми судового збору у розмірі 4 384,80 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вогні Гестії" до Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 4 384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 02 березня 2015 р.