Справа № 804/19748/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріЛегкій А.В.
позивача відповідача Земскової В.С. Волошина С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват" до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування постанови
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду України надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват» до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому просить:
Відповідач надав заперечення в яких зазначив, що у ході виконання виконавчого провадження ним не було порушено норм Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем вчинені дії у відповідності до вимог чинного законодавства України у зв'язку з чим вважає, що позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені та просить в їх задоволенні відмовити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Суд розпочав розглядом справу за позовом ТОВ "Приват" враховуючи заяву про відновлення пропущеного строку для оскарження постанови державного виконавця, оскільки суду надано пояснення сторонами що позивачем не отримано своєчасно оскаржувану постанову, про що підствердив відповідач, зазначивши про направлення такової на адресу позивача що зазначена у виконачому документі, за якою позивач не знаходиться. А тому суд вважає строк звернення в даному випадку не пропущеним.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення вказаної постанови стало наступне.
Підставою для закінчення виконавчого провадження стало надання представником ТОВ «Приват» заяви про зміну фактичного місцезнаходження, що в свою чергу змінило компетенцію органу ДВС на Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби
Згідно ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Щодо посилань позивача на неправомірність оскаржуваної постанови з тих підстав, що вона винесена на підставі постанов від 25.06.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору та стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, які не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», то суд звертає увагу, що дані факти не відповідають дійсності, оскільки постанова від 19.08.2014 р. про відкриття виконавчого провадження ВП №44438117 винесена на підставі виконавчого листа №804/9026/13а від 07.05.2014 року.
Крім того, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що при встановленні місцезнаходження боржника мав бути складений акт державним виконавцем Індустріального ВДВС, який мав бути покледний в обгрунтування винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження. А тому відкриття провадження державним виконавцем Ленінського ВДВС при відсутності такого акту неправомірно відкрито виконавче провадження.
На дані обставини суд зазначає, що постанова про закінчення виконачого провадження та направлення виконавчого провадження за територіальним знаходженням боржника не оскаржена та не скасована, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Тому відсутність акту про встановлення місцезнаходження боржника в іншому виконавчому провадженні не є підставою для спростування висновків про обгрунтованість відкриття виконавчого повадження
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 19 січня 2015 року

Суддя Постанова не набрала законної сили Суддя З оригіналом згідно Помічник судді О.В. Єфанова