Справа № 2а-3916/12/0970
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Київ К/800/32354/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В. Вербицька О. В. Олендер І. Я.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Снятинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області
на постанову та ухвалуІвано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2013 року Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 року
у справі№ 2а-3916/12/0970 (876/6485/13)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ТерраГідроБуд»
до Державної податкової інспекції у Снятинському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби
провизнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2013 року у справі № 2а-3916/12/0970 (876/6485/13), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 року, позов задоволено. Визнано нечинним та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Снятинському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби від 08.05.2012 року № та № .

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в цій частині, прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судами норм матеріального права, зокрема, ст. 129 Конституції України, ст. ст. 203, 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст. 138 Податкового кодексу України, ст. ст. 2, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що за результатами проведеної відповідачем планової виїзної перевірки ТОВ «ТерраГідроБуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 16.07.2010 року по 31.12.2011 року та іншого законодавства за період з 16.07.2010 року по 31.12.2011 року складено акт № 415/22/37112961 від 20.04.2012 року, яким зафіксовано порушення пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.1.1 п. 5.1 ст. 5, пп. 11.3.5 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у зв'язку з чим занижено податок на прибуток за 2010 рік в сумі 66 573,00 грн.; пп. пп. 135.5.1, 135.5.5 п. 135.1, п. 135.4 ст. 135 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено податок на прибуток на суму 239 609,00 грн., п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. п. 198.2, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено податок на додану вартість на суму 211 186,00 грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 322 825,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 306 182,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 16 643,00 грн., і податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 250 569,00 грн., в тому числі за основним платежем 187 475,00 грн. та за штрафними санкціями 63 094,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що висновки акта перевірки щодо відсутності фактичного виконання спірних операцій позивача та ТОВ «Сучасні системи» спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, враховуючи наступне.

Згідно із п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу права власності на такий товар до покупця. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Аналогічні положення визначені статтею 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного в 2010 році.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг та дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування валових витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що реальність господарських операцій по виконанню робіт на об'єкті: «будівництво школи І-ІІІ ступенів в с. Кам'яна Сторожинецького району, Чернівецької області» по договору підряду від 01.09.2011 року № № 4, 5, 6, 7, 8, 9, укладеного між позивачем та ТОВ «Сучасні системи», підтверджується наявними доказами, зокрема, довідками про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за вересень 2011 року та актами приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2011 року, податковими накладними.

Вказані документи містять необхідні реквізити та відповідають вимогам законодавства.

Посилання податкового органу на акти про неможливість проведення зустрічної звірки вказаного контрагента та результатів проведення перевірки по ланцюгу постачання, обґрунтовано відхилено судами першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не є безумовним свідченням безтоварності операцій за умови наявності інших документів, що спростовують такі висновки.

Крім того, несплата постачальником податкових зобов'язань, порушення ним вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту.

Оскільки в порушення ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не доведено обґрунтованості висновку акта перевірки, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про безтоварність операцій з вказаними контрагентами викладеного не спростовують, а зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції, що у відповідності до ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Снятинському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області відхилити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 року у справі № 2а-3916/12/0970 (876/6485/13) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді О. В. Вербицька

І. Я. Олендер