Справа № 2а-13230/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2015р. м. Київ К/9991/20936/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року

у справі № 2-а-13230/10/2070

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова (далі - відповідач) про визнання недійсними (нечинними) податкових повідомлень-рішень ДПІ у Київському районі м. Харкова № /0 від 06 травня 2010 року, № /1 від 04 червня 2010 року, № /2 від 05 серпня 2010 року, № /3 від 18 жовтня 2010 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2010року позов був задоволений у повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова від 06 травня 2010 року № /0. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова від 04 червня 2010 року №/1. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова від 05 серпня 2010 року №/2. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова від 18 жовтня 2010 року №/3. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року було залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у Київському районі м. Харкова, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Київському районі м. Харкова провела документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2009 року, за результатами якої був складений акт від 21 квітня 2010 року № 1987/17-218/НОМЕР_1.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені, зокрема, вимоги підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7, підпункту 7.5.4 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», які полягали у тому, що підприємець неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду суми податку на додану вартість з авансових платежів на придбання квартири у загальному розмірі 103040,30 грн., в тому числі: в жовтні 2008 року - 89243,92 грн., в листопаді 2008 року - 1054,71 грн., у вересні 2009 року - 12741,67 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду суми податку на додану вартість з авансових платежів на придбання у ТОВ «Харківміськбуд» квартир, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, оскільки: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у період з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2009 року не включав до складу валових витрат авансові платежі, внесені відповідно до укладених з ТОВ «Харківміськбуд» договорів про участь у будівництві об'єктів нерухомості; не надано доказів, що вказані квартири придбавались позивачем з метою їх використання у господарській діяльності позивача.

06 травня 2010 року ДПІ у Київському районі м. Харкова на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість в розмірі 154560,45 грн., у тому числі: за основним платежем - 103040,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 51520,15 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого його скарги були залишені без задоволення, а податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення № /1 від 04 червня 2010 року, № /2 від 05 серпня 2010 року та № /3 від 18 жовтня 2010 року на аналогічні суми податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що факт придбання позивачем квартир з метою використання у господарській діяльності підтверджений належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим позивач правомірно сформував податковий кредит по господарських операціях з ТОВ «Харківміськбуд» щодо участі у будівництві квартир, з урахуванням видів діяльності, які здійснює фізична особа - підприємець ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Як вказано у пункті 1.16 акту перевірки, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 здійснював такі види діяльності: посередництво у оптовій торгівлі; виробництво меблів та оброблення металу.

Судами попередніх інстанцій було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (інвестором) та ТОВ «Харківміськбуд» (забудовником) були укладені про участь у будівництві договори №1-А/11 від 09 січня 2006 року та №1-А/12 від 09 січня 2006 року (в реакції додаткової угоди № 1), відповідно до умов яких забудовник залучає інвестора для будівництва об'єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який зобов'язаний в порядку та на умовах договору передати забудовнику грошові кошти, необхідні для формування його долі в об'єкті (338245,36 грн. (у тому числі податок на додану вартість 56374,23 грн.) та 279996,44 грн. у тому числі податок на додану вартість 46666,07 грн.) відповідно), а після прийняття об'єкта в експлуатацію забудовник передає йому частину об'єкта в натурі, а саме 3-х кімнатну квартиру під № 45, розташовану на 3-му поверсі 2-ї секції, площею 113,0 м2, та 2-х кімнатну квартиру під № 43, розташованою на 2-му поверсі 2-ї секції, площею 81,90 м2. (арк. справи 28-34).

Вказані договори укладались позивачем з метою подальшого продажу квартир фізичній особі ОСОБА_2, з яким у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 був укладений договір б/н від 09 січня 2006 року, відповідно до умов якого фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зобов'язується укласти договори з ТОВ «Харківміськбуд» про участь у будівництві, на підставі яких профінансувати будівництво об'єктів нерухомості, а саме 2-х квартир в будинку по АДРЕСА_1, а після введення об'єктів в експлуатацію та підготовки усіх необхідних правовстановлюючих документів, сторони зобов'язалися укласти договори купівлі-продажу вищевказаних об'єктів, в порядку, вказаному в цьому договорі. Відповідно до умов цього договору, ціна 1-го м2 площі при укладанні договорів купівлі-продажу буде становити не менше, ніж 4000,00 грн., з урахуванням податку на додану вартість (арк. справи 79).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

За визначенням, наведеним у пункті 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Таким чином, позивач правомірно відніс суми податку на додану вартість, сплачені у складі вартості перерахованих на користь ТОВ «Харківміськбуд» коштів в рахунок будівництва квартир згідно зазначених вище договорів про участь в будівництві, до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду, з урахуванням того, що факт перерахування коштів (у тому числі податку на додану вартість) підтверджений відповідними платіжними дорученнями та податковими накладними і не заперечувався податковим органом (арк. справи 71-77, 83), наявність ділової мети при укладенні позивачем договорів з ТОВ «Харківміськбуд» підтверджується вартістю 1 м2 (яка за договорами з ТОВ «Харківміськбуд» становила 2993,33 грн. та 3418,76 грн. відповідно, а за умовами договору з ОСОБА_2 повинна становити не менше, ніж 4000,00 грн.) та зумовлена необхідністю належного ведення господарської діяльності, з огляду на види діяльності, які здійснює фізична особа - підприємець ОСОБА_1.

Посилання податкового органу на порушення позивачем вимог підпункту 7.5.4 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) буди правомірно відхилені судами попередніх інстанцій як безпідставні, з огляду на те, що здійснює фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не є платником податку на прибуток, а також з урахуванням того, що об'єкти нерухомості, за які позивач перерахував кошти на користь ТОВ «Харківміськбуд», не входитимуть до складу основних фондів позивача.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що прийняті податковим органом оспорювані податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Київському районі м. Харкова підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна