Справа № 804/18878/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 р. Справа № 804/18878/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративний позовом Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дантрейд" про стягнення 2371,92грн. ,-

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2014 року Криворізька центральна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дантрейд" та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 24.12.2014р., просить стягнути з відповідача до бюджету загальну суму податкового боргу з податку на додану вартість на суму 2371,92грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку у Криворізькій центральній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та має податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 2371,92грн., у т.ч. пеня 41,65грн., який виник внаслідок несплати податкових зобов'язань визначених позивачем самостійно за податковими деклараціями з ПДВ № від 19.05.2014р., № від 18.06.2014р., № від 18.07.2014р., № від 18.08.2014р., № від 16.09.2014р. Податковою інспекцією вживалися заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та у відповідності до вимог ст. 59 Податкового кодексу України на адресу відповідача було направлено податкову вимогу від 05.06.2014р. №1016-25 на суму 2568,00грн., яку відповідач отримав 05.06.2014р. У зв'язку з тим, що відповідачем не погашено податковий борг з податку на додану вартість, позивач просить стягнути вищезазначену суму боргу з відповідача у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 29.12.2014р., 13.01.2015р. у відповідності до положень ст.35, 38 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується звітом електронного відправлення та поштовим повідомленням (а.с. 50, 53).

24.12.2014р. позивач засобами електронного відправлення направив на адресу суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 45).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 29.12.2014р. у відповідності до положень ч.11 ст.35, ст.38 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 51-52).

09.12.2014р. відповідач надав на адресу суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову податкової інспекції у зв'язку з його необґрунтованістю посилаючись на те, що відповідачем було сплачено ПДВ за квітень 2014р. у розмірі 2568,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №40 від 22.05.2014р., але дане платіжне доручення не було виконано банком та відповідна сума ПДВ за квітень 2014р. не була перерахована у зв'язку з тим, що ПАТ КБ «Південкомбанк» на підставі постанови Правління НБУ від 23.05.2014р. №305 віднесено до категорії неплатоспроможних. Отже, зазначена несплата сталася не з вини відповідача, а з вини банку, який не виконав платіжне доручення відповідача та не перерахував суму ПДВ до бюджету. Інших рахунків, з яких можна було б сплатити суму ПДВ у відповідача на час виникнення обов'язку по сплаті ПДВ не було. На підставі зазначеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні даного позову та зазначив, що згідно п.129.7 ст.129 Податкового кодексу України платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне внесення податків через невиконаня банком платіжного доручення платника податків (а.с. 36-38).

У відповідності до вимог ч.4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, подане позивачем клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.11 ст. 35, ст. 38 Кодексу адміністративного судочинства України, строки розгляду та вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити спір за відсутності сторін, у порядку письмового провадження, за наявними у справі доказами відповідно до вимог ч.4 ст.122, ч. 4, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дантрейд" 20.02.2013р. зареєстровано як юридична особа за адресою: 50103, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул.Косіора, буд.73, кв.84 та з 21.02.2013р. знаходиться на обліку у Криворізькій центральній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 24.10.2014р. та довідкою позивача від 23.10.2014р. (а.с.4,5).

Відповідачем були подані до Державної податкової інспекції податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:

- № від 19.05.2014р. за квітень 2014р. на суму ПДВ 2568,00грн. (а.с.11-13);

- № від 18.06.2014р. за травень 2014р. на суму ПДВ 1471,00грн. (а.с.14-16);

- № від 18.07.2014р. за червень 2014р. на суму ПДВ 453,00грн. (а.с. 17-19);

- № від 18.08.2014р. за липень 2014р. на суму ПДВ - 927,00грн. (а.с. 20-22);

- № від 16.09.2014р. за серпень 2014р. на суму ПДВ - 91,00грн. (а.с.23-25).

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку суми позову податкового боргу станом на 23.10.2014р. відповідач має податковий борг по ПДВ, з урахуванням сплачених сум за податковими деклараціями по ПДВ з травня по серпень 2014р. у сумі 2371,92грн. по податковій декларації № від 19.05.2014р. за квітень 2014р., який виник 31.05.2014р. (а.с. 10, 45).

22.05.2014р. відповідачем до обслуговуючого банку - ПАТ «КБ «Південкомбанк» було подано платіжне доручення №40 від 22.05.2014р. для сплати ПДВ за квітень 2014р. на суму 2568,00грн., яке було отримано банком 22.05.2014р., що підтверджується копією відповідного платіжного доручення та відміткою банку про його прийняття (а.с. 42).

Надалі постановою Правління НБУ від 23.05.2014р. №305 «Про віднесення ПАТ «КБ «Південкомбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2014р. прийнято рішення №37 про запровадження з 26.05.2014р. тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 26.05.2014р. по 25.08.2014р.

У зв'язку з наведених вище обставин, банком не було виконано подане ним платіжне доручення №40 від 22.05.2014р. щодо перерахуванням сум ПДВ за квітень 2014р. до бюджету про що відповідач повідомив податкову інспекцію листом №16 від 25.06.2014р. (а.с. 39).

Між тим, 05.06.2014р. податковою інспекцією у зв'язку з несплатою відповідачем узгоджених грошових зобов'язань було сформовано податкову вимогу форми «Ю» №1016-25 від 05.06.2014р. на суму 2568,00грн., яка була отримана відповідачем 05.06.2014р., що підтверджується відповідною відміткою про отримання на копії вимоги (а.с. 29).

Вказана вимога, як зазначає позивач, не була виконана відповідачем у встановлені строки, а тому з урахуванням часткової сплати податкового боргу просить стягнути з відповідача податковий борг з ПДВ в сумі 2371,92грн. по податковій декларації з ПДВ за квітень 2014р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

За приписами п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України передбачено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.п. 49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Також згідно ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 129.6 ст. 129 ПК України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Отже, із системного аналізу вказаних вище норм податкового законодавства можна дійти висновку, що платник податку, який своєчасно подав податкову декларацію з ПДВ та своєчасно подав платіжне доручення на сплату до бюджету ПДВ до банку, який не здійснив перерахування коштів до бюджету такий платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування у не повному обсязі податку, включаючи нараховану пеню та штрафні санкції.

Як свідчать матеріали справи, відповідач подав до банку ПАТ «КБ «Південкомбанк» платіжне доручення №40 від 22.05.2014р. про сплату до бюджету суми ПДВ за квітень 2014р. по терміну сплати до 30.05.2014р., яку було прийнято банком до виконання 22.05.2014р., що підтверджується відповідною відміткою банку (а.с. 42).

Згідно п.129.7 ст.129 Податкового кодексу України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що порушення строків сплати податку з ПДВ за квітень 2014р. до бюджету відповідачем не було порушено через те, що неперерахування суми ПДВ за квітень 2014р. відбулося з вини банку ПАТ «КБ «Південкомбанк» через запровадження тимчасової адміністрації з 26.05.2014р. та відлік строку зарахування податку розпочинається з моменту відновлення платоспроможності банку або його правонаступника з урахуванням вищенаведеного п.129.7 ст.129 Податкового кодексу України.

З огляду на наведене, нарахування позивачем податкового боргу та пені у зв'язку з несплатою відповідачем суми ПДВ до бюджету за квітень 2014р. є безпідставними та такими, що суперечать п.129.7 ст.129 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а за змістом ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем суду не було надано належних доказів щодо правомірності нарахування податкового боргу відповідачеві з ПДВ за квітень 2014р. та нарахування пені за несвоєчасну сплату суми грошового зобов'язання з ПДВ за вказаний період з урахуванням встановлених судом обставин та норми п.129.7 ст.129 Податкового кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення даного позову, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 41, 71, 86, 94, 122, 128 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дантрейд" про стягнення 2371,92грн. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва