Справа № 804/12099/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд», Міністерства доходів і зборів України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» звернулося до суду з позовом до Криворізької південної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Міністерства доходів і зборів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просило:

- визнати протиправним наказ Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 29.01.2014 року №97 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ексімтрейд»;

- визнати протиправними дії Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області по проведенню на підставі наказу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 29.01.2014 року №97 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ексімтрейд» документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ексімтрейд» з питань дотримання вимог валютного законодавства щодо порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД;

- визнати протиправними дії Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області по складанню акту від 10.02.2014р. № 82/22.08//25004967 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ексімтрейд» з питань дотримання вимог валютного законодавства щодо порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД при виконанні контракту від 10.07.2013 № 10/07-13» та внесення на підставі нього інформації щодо результатів спірної перевірки, зокрема: «порушення ТОВ «Ексімтрейд» статті 1 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями), внаслідок чого відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3% від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості» до: підсистеми «Податковий аудит» системи «Податковий блок», інших підсистем автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», інших інформаційних систем та баз;

- визнати протиправними дії Міністерства доходів і зборів України стосовно складання та надання Міністерству економічного розвитку і торгівлі України подання від 02.04.2014 року №5970/5/99-99-22-03-01-16 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» норм Законів України «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»;

- визнати протиправним наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2014 року №656 в частині застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства доходів і зборів України стосовно пропонування в поданні від 02.04.2014 року №5970/5/99-99-22-03-01-16 Міністерству економічного розвитку і торгівлі України застосувати до товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» спеціальні санкції за порушення Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2014 року №656 в частині застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Міністерство доходів і зборів України звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає її незаконною та ухвалити постанову про відмову у позові. В апеляційній скарзі зазначає, що дії Міністерства доходів і зборів України щодо складання та надання Міністерству економічного розвитку і торгівлі України подання не мають ознак дій суб’єкта владних повноважень в розумінні КАС України, оскільки самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків, не впливають на його права та не є обов’язковими до виконання безпосередньо позивачем, а є підставою для прийняття акту індивідуальної дії – наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про застосування до позивача спеціальної санкції.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України подало заяву про приєднання до апеляційної скарги Міністерства доходів і зборів України, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Зазначає, що наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2014 року №656 прийнято з повним дотриманням норм чинного законодавства, що регулює відповідні правовідносини. Крім того, вказує, що позивач неодноразово звертався до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з листами про скасування спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності. Враховуючи, що позивачем вживаються практичні заходи щодо усунення порушень ст.. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Мінекономрозвитку тимчасово (до 30.11.2014) було зупинено дію спеціальної санкції, про що було видано відповідний наказ Мінекономрозвитку від 19.08.2014р. № 1001. Таким чином, позивач у цей час фактично здійснює зовнішньоекономічну діяльність без будь-яких обмежень та перешкод. У разі, якщо позивач повідомить Мінекономрозвитку про вжиті ним заходи щодо повернення валютних цінностей на територію України, термін зупинення дії спеціальної санкції може бути подовженим.

Разом з тим, спеціальна санкція підлягає скасуванню у встановленому Законом порядку у разі надання позивачем до Мінекономрозвитку належних доказів про відсутність дебіторської заборгованості з простроченими строками розрахунків по зовнішньоекономічному контракту від 10.07.2013 № 10/07-13 або доказів неможливості вжиття практичних заходів щодо усунення порушення ст.. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у зв’язку з їх безперспективністю.

Крім того, не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до Криворізької південної ОДПІ надійшов лист уповноваженого банку філії АБ «Південний» в м. Кривий Ріг від 06.11.2013 року №1154-01/04 щодо порушення ТОВ «Ексімтрейд» термінів розрахунків в сфері ЗЕД при виконанні контракту від 10.07.2013 року №10/07-13.

ТОВ «Ексімтрейд» на запит податкового органу направило лист-відповідь від 24.12.2013 року за вих. №24/12.1 із наступними документами на підтвердження дотримання підприємством валютного законодавства: контракт №10/07 від 10.07.2013 року; специфікація №1 від 10.07.2013 року; заявка від 23.07.2013 року ТОВ «Сабаро», ВМД 901050000/2013/006162 від 26.07.2013 року; рахунок-фактура №26/07.13.2 від 26.07.2013 року; накладна 43335565 від 26.07.2013 року; відомість вагонів до накладної 42225565 від 26.07.2013 року; акт звірки від 10.10.2013 року між ТОВ «Ексімтрейд» та ТОВ «Сабаро»; лист від 18.10.2013 року №30; ухвала Господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі від 24.10.2013 року.

29.01.2014 року Криворізькою південною ОДПІ винесений наказ №97 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ексімтрейд» з питань дотримання вимог валютного законодавства щодо порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД.

За результатами проведеної перевірки Криворізькою південною ОДПІ 10.02.2014 року складено акт №82/22.08//25004967 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ексімтрейд» з питань дотримання вимог валютного законодавства щодо порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД при виконанні контракту від 10.07.2013 року №10/07-13», яким встановлено порушення: статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР, внаслідок чого відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3% від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

02.04.2014 року Міністерством доходів і зборів України направлено на адресу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України подання «Про застосування спеціальних санкцій» №5970/5/99-99-22-03-01-16, яким пропонувалося застосувати спеціальні санкції у відповідності із статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» до сімдесяти восьми українських суб'єктів господарської діяльності, у яких за результатами проведених перевірок встановлено наявність простроченої дебіторської заборгованості за здійсненими зовнішньоекономічними операціями, та до вісімдесяти іноземних суб'єктів господарської діяльності (додаток 1). В пункті 7 додатку 1 зазначено ТОВ «Ексімтрейд» - іноземний партнер - ООО «ТК «Сабаро».

06.06.2014 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України винесено наказ №656, пунктом 1 якого передбачено, що за порушення пов'язаних із Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» законів України, що встановлюють порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, а саме статей 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом застосувати спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України, зазначених у додатку до цього наказу. В пункті 14 додатку зазначено ТОВ «Ексімтрейд».

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги 1, 2, 3 щодо визнання протиправним наказу про проведення перевірки та дій щодо проведення перевірки, та за її наслідками необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється в разі коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 77.4 ст. 77 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки, що було дотримано відповідачем.

Згідно п. 61.1, п. 61.2 ст. 61 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль у частині здійснення заходів, що вживаються митними органами з метою перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, є складовою частиною митного контролю. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Таким чином, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, постанова від 24.12.2010 року, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відповідно до викладеного, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки її проведення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно оскарження дій відповідача щодо проведення перевірки, за наслідками якої складено акт в частині встановлених такою перевіркою порушень, колегія суддів також погоджується з рішенням суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У свою чергу акт перевірки не є рішенням органу владних повноважень, оскільки акт перевірки є службовим документом, що підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення, а відтак акт перевірки та висновки, які в ньому містяться, самі по собі не породжують для платника податків настання будь - яких юридичних наслідків та не впливають на його права, обов'язки та законні інтереси у розумінні п. 1 ч. 2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової служби України № 984 від 22.12.2010, акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За правилами п.7 вказаного Порядку за результатами розгляду керівником органу державної податкової служби (його заступником) акта перевірки, заперечень посадових осіб платника податків або його законних представників та інших матеріалів перевірки, у терміни та порядку, встановлені Кодексом, приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акту, а не акт перевірки.

Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб'єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень у разі виникнення спору щодо прийнятих на підставі такого акту рішень. Оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту, дій податкового органу, що здійснюються за таким актом перевірки, та впливають на права та законні інтереси платника податків.

На підставі акту перевірки складено та надання Міністерству економічного розвитку і торгівлі України подання, за яким видано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2014 року №656, які також оскаржуються позивачем.

За таких обставин колегія судів вважає, що законодавством не передбачено можливості для оскарження в судовому порядку та, відповідно, для визнання протиправними дій податкового органу щодо викладення в акті перевірки відповідних висновків податкового органу.

Проведення перевірки з оформленням акта про її результати не призводить до виникнення певних обов’язків у платника податків, оскільки здійснення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов’язкових платежів.

Отже, складення відповідачем акту перевірки за наслідками проведеної ним перевірки не може вважатися неправомірною дією, оскільки це передбачено чинним законодавством, отже правові підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Стосовно відсутності підстав для задоволення решти позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Постановою Правління Національного банку України від 14.05.2013 року №163 встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Факт перевищення строків зарахування виручки ТОВ «Ексімтрейд» в іноземній валюті по контракту від 10.07.2013 року №10/07-13 підтверджується матеріалами справи та визнається позивачем.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Застосуванню спеціальних санкцій до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарювання може передувати офіційне попередження центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Аналогічні норми також містяться в Положенні про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 року №52, яке визначає порядок та умови застосування спеціальних санкцій, а також наслідки їх застосування.

Так, пунктами 1.5 та 1.7 цього Положення встановлено, що українські суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності, до яких, у встановленому порядку, застосована спеціальна санкція - індивідуальний режим ліцензування чи тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності, не мають права укладати угоди доручення, комісії, агентські, про спільну діяльність та співробітництво, консигнації, дилерські, дистриб'юторські, оренди, найму, лізингу, зберігання та інші угоди, що передбачають проведення зовнішньоекономічних операцій іншими особами або на користь інших осіб за дорученням чи передачу майна у строкове користування з метою проведення зовнішньоекономічної діяльності. Дія спеціальних санкцій - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності та індивідуального режиму ліцензування, що застосовуються до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, поширюється на всі види зовнішньоекономічної діяльності, зазначені у статті 4 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», операції за якими здійснюються українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності.

Відповідно до пп. 2.3 спільного наказу Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації від 09.11.06 № 340/672 вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, визначається Державною податковою адміністрацією в залежності від змісту правопорушення згідно з вимогами статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Офіційне попередження Мінекономіки про можливість застосування спеціальних санкцій пропонується Державною податковою адміністрацією, якщо порушення допущено вперше та/або носить разовий характер або обсяги допущених порушень незначні та суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або іноземним суб'єктом господарської діяльності узято зобов'язання в найкоротший строк ужити практичних заходів, що призведуть до ліквідації порушення або гарантують у подальшому ліквідацію наслідків здійсненого порушення.

Відповідно до матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 року по справі №904/8215/13 позовні вимоги ТОВ «Ексімтрейд» до ТОВ «ТК «Сабаро» задоволені в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 07.03.2014 року, та на підставі цього рішення був виданий відповідний наказ про примусове виконання рішення.

Зважаючи на те, що боржник - ТОВ «ТК «Сабаро» не є резидентом України, після набрання відповідним рішенням законної сили, позивач звернувся до Арбітражного суду Білгородської області Російської Федерації з заявою про визнання та приведення у виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 року по справі №904/8215/13.

Ухвалою Арбітражного суду Білгородської області РФ від 14-16.05.2014 року була повністю задоволена заява ТОВ «Ексімтрейд» про визнання та приведення у виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 року за справою №904/8215/13, яке набрало чинності 15.06.2014 року.

На виконання ухвали від 14.05.2014 року Арбітражним судом Білгородської області 24.06.2014 року видано два виконавчі листи по справі №А08-2434/14, згідно з якими підлягає примусовому стягненню з ТОВ «ТК «Сабаро» на користь ТОВ «Ексімтрейд» заборгованість в сумі 495600,00 рублів РФ, сума судового збору за позовом у розмірі 2483,45 гривень, та суми держмита, сплаченого ТОВ «Ексімтрейд» за подання заяви про визнання та приведення до виконання рішення іноземного суду на території Російської Федерації, у розмірі 2000 рублів РФ.

11.07.2014 року представник ТОВ «Ексімтрейд» надав виконавчі листи разом з відповідними заявами до Щебекінського районного відділу судових приставів для примусового виконання, на виконанні якого вони перебувають на теперішній час.

З огляду на викладене та враховуючи вимоги пп. 2.3 спільного наказу Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації від 09.11.06 № 340/672, у податкового органу не було підстав для пропозиції застосування офіційного попередження Мінекономіки про можливість застосування спеціальних санкцій, оскільки обсяги допущених порушень значні та відсутні будь-які гарантії щодо подальшої ліквідації наслідків здійсненого порушення.

Крім того, дії Міністерства доходів і зборів України щодо складання та надання Міністерству економічного розвитку і торгівлі України подання не мають ознак дій суб’єкта владних повноважень в розумінні КАС України, оскільки самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків, не впливають на його права та не є обов’язковими до виконання безпосередньо позивачем, а є підставою для прийняття акту індивідуальної дії – наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про застосування до позивача спеціальної санкції.

Таким чином, складання та надання Міністерством доходів і зборів України подання за наслідками проведеної ним перевірки не може вважатися неправомірною дією, оскільки це визначено нормами чинного законодавства, отже правові підстави для задоволення позову у цій частині також відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду.

Ч. 3 ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлено вимоги до подання щодо застосування спеціальної санкції.

Як зазначено Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у заяві про приєднання до апеляційної скарги, подання Міністерства доходів України від 02.04.2014р. № 5970/5/99-99-22-03-01-16 щодо застосування спеціальної санкції до позивача, яке стало підставою для прийняття оскаржуваного наказу, за формою та змістом відповідало вимогам ч.3 ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Таким чином, у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України не було передбачених законодавством підстав для незастосування до позивача спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування. Крім того, у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відсутні повноваження щодо проведення перевірки даних, викладених у поданні Міністерства доходів і зборів України.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що приймаючи наказ про застосування спеціальної санкції, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про правомірність його дій та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2014 року №656.

Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги, судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що, відповідно до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» не підлягає задоволенню, апеляційна скарга Міністерства доходів і зборів України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України підлягає частковому задоволенню, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2014 р. підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст. 202 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» відмовити.

Апеляційну скаргу Міністерства доходів і зборів України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України – задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства доходів і зборів України стосовно складання та надання Міністерству економічного розвитку і торгівлі України подання від 02.04.2014 року №5970/5/99-99-22-03-01-16 та визнання протиправним наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2014 року №656 в частині застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» спеціальної санкції відмовити.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 23 березня 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов