Справа № 826/20937/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 березня 2015 року 10:51 № 826/20937/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - Пилипенко Г.М.,

представника відповідача - Катамай Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування рішення, мотивуючи позовні вимоги тим, що відмова податкового органу в прийнятті податкової звітності ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД» є протиправною, оскільки подана позивачем декларація в повній мірі відповідала усім вимогам чинного законодавства України.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо невизнання як податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД», оформлене у вигляді листа «Про відмову у прийнятті податкової декларації» від 11.11.2014 року №27745/10/26-59-15-01-66.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав того, що у прийнятті податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2014 року ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД» відмовлено з підстав виявлення недостовірності даних в такій податковій декларації.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2014 р. ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД» направлено засобами електронного зв'язку до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період жовтень 2014 року з додатками, яка була прийнята згідно квитанції №2 від 07.11.2014 року.

27.11.2014 року ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД» отримано рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві №27745/10/26-59-15-01-66 від 11.11.2014 року «Про відмову у прийнятті податкової декларації», яким повідомлено про невизнання податковою Декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

При цьому, підставою для невизнання звітності податковою та відмови у прийнятті декларації податковим органом вказано наявність недостовірних даних обов'язкових реквізитів.

Незгода позивача з рішенням відповідача щодо невизнання податкової звітності зумовила його звернення до суду за захистом своїх порушених прав з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів регулює ст. 49 ПК України, згідно якої податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

При цьому, відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.3 ст.49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Стаття 48 ПК України врегульовує порядок складення податкової декларації.

Пунктом 48.3 даної статті визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Крім того, згідно п.48.4 ст. 48 ПК України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

При цьому, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків (п.48.2 ст. 48 ПК України).

Відповідно до пп. 49.11.2 п.49.11 ст. 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

При цьому, згідно п. 49.11 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про відмову у прийнятті податкової звітності №27745/10/26-59-15-01-66 від 11.11.2014 року, позивачем до податкового органу надано нову звітну декларацію з податку на додану вартість за жовтень з недостовірними даними обов'язкових реквізитів, чим порушено вимоги п.48.3 ст. 48 та п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України та п.п.4.1 та п.п.4.8 п. 4 Наказу Державної служби України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо приймання та обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України». Крім того, ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД» повідомлено, що вищевказана податкова звітність не вважається податковою декларацією, а тому товариству запропоновано надати нову звітність, оформлену відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до витягу ЄДР місцезнаходженням юридичної особи значиться: 04655, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 72, оф. 320/1.

Дана адреса вказана в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що співробітниками підрозділу податкової міліції ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві здійснено заходи з метою встановлення місцезнаходження ТОВ «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД». За результатами проведення вказаних заходів не було встановлено фактичне місцезнаходження позивача за його податковою адресою, про що складено довідку ф. 2 про встановлення місцезнаходження платника податків від 03.11.2014 року №623.

05.11.2014 року №2855/9/26-59-18-05-20 складено відповідне повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма №18-ОПП).

Відповідно до п. 3.5 Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого Наказом ДПА України від 17.05.2010 р. N 336, після отримання від підрозділу податкової міліції матеріалів про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків керівником органу ДПС приймається таке рішення, зокрема, змінити стан платника.

При цьому, відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Враховуючи, що податковим органом встановлено недостовірність даних в податковій декларації з податку на додану вартість позивача за жовтень 2014 року, що є порушенням п. 48.3 ст. 48 та п. 49.8 ст. 49 ПК України та є підставою для відмови у прийнятті податкової звітності, суд, з урахуванням наведеного, приходить до висновку про правомірність оскаржуваного рішення, а відтак відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛЕГРОБУД» відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилаються особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов