Справа № К/9991/94070/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2015р. м. Київ К/9991/94070/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2009 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про стягнення щорічної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Посилаючись на порушення відповідачем вимог законодавства щодо розміру допомоги, просила стягнути її недоплачену частину протягом 2007 року.

У процесі розгляду справи доповнила позовні вимоги та просила продовжити строк звернення до суду.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2009 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2010 року, позов задоволено частково: продовжено строк звернення до суду; стягнуто допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за липень - грудень 2007 року в розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років на момент, коли мала бути здійснена виплата, в розмірі 1 841,18 грн. та судові витрати по справі в розмірі 3,40 грн.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 й перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» призначено щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частково задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що виплата допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народжені дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» не відповідає вимогам статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», у зв'язку з чим підлягає перерахунку. Строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Вирішуючи справу суди попередніх інстанцій керувалися статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Статтею 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) положення пункту 14 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними з дня ухвалення цього рішення.

Таким чином з 09 липня 2007 року вихідним критерієм обрахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виступав прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про те, що права позивача були порушені у 2007 році та підлягають поновленню з 09 липня по 31 грудня.

Обставини щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду досліджувалися й отримали правову оцінку, внаслідок якої суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2009 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/ І.Я. Олендер /підпис/