Справа № 813/8650/13-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 4143/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2014р. у справі № 813/8650/13-а за позовом ТзОВ "Західно-Українська корпорація" до Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТзОВ "Західно-Українська корпорація» звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 07 листопада 2013 року .№№ , та .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2014р. позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області від 07 листопада 2013 року №№ . та .

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західно-Українська корпорація" сплачену ним суму судового збору в розмірі 4 588 (чотири тисячі п'ятсот вісімдесят вісім) грн 00 коп.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач Державна податкова інспекція у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області оскаржила її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом 1 інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, висновки суду вважає необгрунтованими з підстав викладених в апеляційній скарзі, та порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт наголошує на тому, що працівниками Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області проведена планова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання суб'єктом господарювання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 30.06.2013 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 142/22-10/37678508 від 24 жовтня 2013 року. Під час проведення перевірки встановлено, що позивачем до складу витрат за 3-4 квартали 2012 року віднесено витрати без підтверджуючих документів на реалізацію товарів (свинина в пів тушках). Також апелянт зазначає, що до перевірки не надано інформації про рух свинини в півтушках (попартійно за номенклатурними номерами) по рахунку 26 "Готова продукція" за 3-4 квартали 2012 року, видаткових документів, якими оформляється відпуск продукції, де б зазначався номер партії (номенклатурний номер готової продукції), документів, що підтверджують реалізацію товарів у відповідному звітному періоді, що дає змогу визначити строки реалізації кожної партії товару в розрізі покупців та ідентифікувати собівартість реалізованих товарів в сумі 8 398 062.00 гри. Також, перевіркою встановлено, що виробничі підрозділи позивача, а саме бойня га складські приміщення розташовані в с.Бендюга Сокальського району Львівської області та за період з 01.04.2013 року по 30.06.2013 року податок на доходи фізичних осіб в сумі 10 248.02 грн підприємство перерахувало до місцевого бюджету Сокальського району. Таким чином, встановлено, що податковим агентом ТзОВ "Західно-Українська корпорація" станом на 30.06.2013 року заборговано податок на доходи фізичних осіб до місцевого бюджету м.Червонограда в сумі 4 673.43 грн. Зазначає, що аналізуючи вимоги сі .64 Господарського кодексу України, ТзОВ "Західно-Українська корпорація" помилково прирівняно окремі структурні підрозділи, що знаходяться на території Сокальського району, до відокремлених підрозділів, оскільки такі є виробничими структурними підрозділами та не мають затверджених положень, які б надавали їм статус відокремлених підрозділів та у відповідності до ч,4 цієї статті не погоджували питання про розміщення таких підрозділів ТзОВ "Західно-Українська корпорація" з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку, оскільки діяльність таких структурних підрозділів процедури погодження не потребує. Обов'язки в частіші нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету позивачем вважаються виконаними, сплативши (перерахувавши) суми податку за своїм місцезнаходженням: до бюджету м.Червонограда. Оскільки норми чинного законодавства чітко розмежовують сутність, права та обов'язки відокремленого та структурного підрозділів, відтак неправомірними є дії позивача щодо нарахування і а сплати податку на доходи фізичних осіб за місцезнаходженням виробничих структурних підрозділів ТзОВ "Західно-Українська корпорація". А тому вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними , а рішення суду першої інстанції є необгрунтованим.

Представник ТзОВ "Західно-Українська корпорація" в судове засідання на виклик суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні , що на підставі направлень від 20.09.2013 року №№ 820, 821, 822, 823, 824, 825, 826. 827 та 828, згідно п.п.20.1.4 п.220.1 с і.20. п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення планових виїзних документальних перевірок суб'єктів господарювання Головним управлінням Міндоходів у Львівської області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ "Західно-Українська корпорація" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 року по 30.06.2013 року та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 30.06.2013 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 142/22-10/37678508 від 24 жовтня 2013 року.

Даним актом перевірки, відповідача встановлено порушення зі сторони позивача п. 138.2, п. 138.4 ст. 138. п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), в результаті чого занижено, податок на прибуток за 4 квартал 2012 року на суму 1 021 676.00 грн. завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 3 квартал 2012 року на суму 1 024 478.00 гри іа за 2012 рік на суму 3 532 940.00 грн: п.46.1 ст.46, п.48.7 ст.48 Податкового кодекс) України, а саме не подано додатку 11Н "Розрахунок (звіт) податкових зобов'язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України" до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства та не відображено виплату доходів з джерелом походження з України (відсотки) нерезиденту JPC Commerce Group Ltd "'Кіпр) по договору позики від 16.05.2011 року № 2011/05/16-3: за 2012 рік в сумі 192 753,04 дол. США (1 540 675.05 грн). за 1-квартал 2013 року в сумі 27 479.46 дол.США (2 19 643,32 грн), за 1-ше півріччя 2013 року в сумі 41 397,27 дол.США (330 888,38 грн); абзацу "б" а. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодекс' України та розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1020, в частині подання з недостовірними відомостями Податкових розрахунків сум доходу, нараховного (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за 3-4 квартали 2012 року та за 1 картал 2013 року: п.54.2 ст.54. п.57.1 ст.57, п.п.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 та абз. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодекс) України, в частині заборгованості з податку на доходи фізичних осіб станом на 30.06.2013 року в сумі 4 673.43 грн.

На підставі вищезазначеного Акту перевірки відповідачем 07 листопада 2013 року винесено податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено сум) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 3 532 940.00 грн. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток за основним платежем 1 021 676.00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 511 348.00 грн. а також № . яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб за основним платежем 4 673,43 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2 846.72 грн.

Відповідач на підтвердження обгрунтованості висновків перевірки, викладених в акті та правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень посилається на те, що позивачем на момент здійснення перевірки не підтверджено відповідними первинними документами дати фактичної реалізації готової продукції, тому безпідставно віднесено до складу витрат, що формують собівартість реалізованої готової продукції за період, який перевірявся суму в розмірі 8 398 062.00 грн. в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 1 021 676.00 грн. завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 3 квартал 2012 року на суму 1 024 478.00 грн та за 2012 рік на суму 3 532 940.00 грн. Також, встановлено, що виробничі підрозділи ТзОВ "Західно- Українська корпорація'', а саме бойня та складські приміщення розташовані в с.Бендюга Сокальського району Львівської області і за період з 01.04.2013 року по 30.06.2013 року податок на доходи фізичних осіб в сумі 10 248.02 грн підприємство перерахувало до місцевого бюджету Сокальського району. Таким чином, податковим агентом ТзОВ "Західно-Українська корпорація" станом на 30.06.2013 року заборговано податок на доходи фізичних осіб до місцевого бюджету м.Червонограда в сумі 4 673,43 грн.

Відповідно до частин 1. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибул і я активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, п. 138.6-138.9. пп. 138.10.2-138.10.4 п. 138.10. п. 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10. пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті тау статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп.138.1.1 п. 138.1 ст.138 ПК України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статтей 142 і 143 та інших статтей цього Кодексу, які прямо визначаються особливості формування витрат платника податку.

Згідно п.138.2. ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтвердженні відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік", є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинний документ, згідно визначення наведеного в ст. 1 зазначеного Закону, це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Судом встановлено, що в період з 01.07.2012 року по 30.06.2013 року, позивачем здійснювались господарські операції щодо придбання та реалізації товару, готової продукції власної переробки - свинина в півтушках II категорії.

Як видно з матеріалів справи на підтвердження здійснення господарської діяльності позивачем представлено суду першої інстанції - договір купівлі-продажу № 6.12 від 28.02.2012 року, договори поставки; ( т.1.а.с. 68-204) податкові накладні , видаткові накладні, товаро - транспортні накладні, довіреності на отримання цінностей; акти на забій тварин , платіжні доручення на оплату ТзОВ "Західно-Українська корпорація" свиней живою вагою та корінці ветеринарних свідоцтв про якість готової продукції, матеріальні звіти .( т.1 а.с. 205 - т.8.а.с. 70).

Представлені суду документи, підтверджують інформацію про рух свинини в півтушках на рахунку 26 "Готова продукція".

Для підтвердження виробленої та облікованої готової продукції на рахунку 26 позивачем представлено суду звіти по виробництву та матеріальні звіти готової продукції на складі підприємства. Виготовлена та нереалізована продукція обліковується на складі підприємства в залишках готової продукції на кожен кінець та початок місяця. В податковому обліку собівартість готової продукції закумульованої в залишках на складі визнаються витратами в тому періоді, коли відбудеться її реалізація та відповідно визнаються доходи згідно п.138.4 ст.138 ПК України.

Всі представлені первинні документи відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та підтверджують реальний характер господарських операцій щодо придбання та реалізації товару, готової продукції власної переробки.

Колегія суддів враховуючи вище наведене, погоджується з думкою суду першої інстанції, що позивачем в повному обсязі підтверджено витрати (придбання сировини) та реалізацію товару у відповідних звітних періодах.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № то висновок суду першої інстанції про те, що оскільки виробничі підрозділи ТзОВ "Західно-Українська корпорація", а саме бойня та складські приміщення розташовані в с.Бендюга Сокальського району Львівської області , а тому за період з 01.04.2013 року по 30.06.2013 року податок на доходи фізичних осіб підприємство перерахувало до місцевого бюджету Сокальського району Львівської області, за місцезнаходженням бойні та складських приміщень, колегія суддів вважає невірним і дані позовні вимоги позивача у цій частині не підлягають до задоволення виходячи з наступного:

Як стверджується матеріалами справи , що в ході проведення перевірки встановлено, що виробничі підрозділи ТзОВ „Західно українська корпорація", а саме бойня та складські приміщення розташовані в с.Бендюга Сокальського району Львівської області, і тому за період з 01.04.2013р. по 30.06.2013р. податок на доходи фізичних осіб в сумі 10248,02грн. підприємство перерахувало до місцевого бюджету Сокальського району. Таким чином, перевіркою встановлено, що податковим агентом ТзОВ „Західно-Українська корпорація" станом на 30.06.2013р. заборговано податок на доходи фізичних осіб до місцевого бюджету м.Червонограда в сумі 4673,43грн.

Відповідно до п.63.2. ст.63 Податкового кодексу України взяттю на облік або реєстрації в органах державної податкової служби підлягають всі платники податків. Взяття на облік в органах державної податкової служби юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 15.1. статті 15 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно ст.1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відокремлений підрозділ юридичної особи - це філія, інший підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням та виробляє продукцію, виконує роботи а^о операції, надає послуги від імені юридичної особи, або представництво, що здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Згідно з статтею 64 Господарського кодексу України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не мають статусу юридичної особи, діють на основі положення про них, затвердженого підприємством, можуть відкривати рахунки в установах банків відповідно до закону.

Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Відповідно до ч. З ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру.

Згідно зі ст. 132 Господарського кодексу України відокремлені підрозділи (структурні одиниці) господарських організацій визнаються суб'єктами господарювання, що здійснюють свою діяльність від імені цих господарських організацій без статусу юридичної особи. Відокремленими підрозділами (структурними одиницями) є філії, представництва, відділення та інші структурні підрозділи, що наділяються частиною майна господарських організацій, здійснюючи щодо цього майна право оперативного використання чи інше речове право, передбачене законом. Вони можуть мати рахунок (рахунки) в установах банку.

Філії, представництва та інші відокремлені підрозділи господарської організації діють на підставі положення, затвердженого цією організацією.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначений ст.168 ПК України.

Підпунктом 168.1.1 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.п.168.4.1 ПК України, податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.

Статтею 64 Бюджетного кодексу України, передбачено, що податок на доходи фізичних осіб, який сплачується (перераховується) податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного бюджету за їх місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що виплачуються фізичній особі. Як зазначено в п.п. 168.4.3 Податкового кодексу України, суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу. У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

Пунктом 168.4.4 Податкового кодексу України передбачено, що юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Органи Державного казначейства України в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних місцевих бюджетів.

Територіальні управління Державного казначейства України в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних місцевих бюджетів.

Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва в листі від 19.07.2007 р. №5292 „Про відокремлені та структурні підрозділи юридичної особи", аналізуючи норми Цивільного та Господарського кодексів України та норми податкового законодавства дійшов висновку, що в переліку платників податків відсутні структурні підрозділи юридичної особи, та вважає, що існує очевидна різниця між визначенням структурний підрозділ" та „відокремлений підрозділ".

Структурним підрозділом підприємства (організації, установи) є така його ланка, яка має чітко визначені функції у виробничому процесі, відмінні від функцій інших ланок, та в силу цього входить у ціле як організаційно відокремлена від інших підрозділів частина підприємства (організації, установи). Відокремлений підрозділ юридичної особи розташований поза межами місцезнаходження юридичної особи та виконує всі або частину її функцій.

ТзОВ „Західно-Українська корпорація" помилково прирівняно окремі структурні підрозділи, що знаходять на території Сокальського району, до відокремлених підрозділів, оскільки такі є виробничими структурними підрозділами та не мають затверджених ТзОВ ..Західно - Українська корпорація" положень, які б надавали їм статус відокремлених підрозділів.

Згідно п.176.2 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Кодексу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи ні доходи платникам податку зазначена особа протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Обов'язки в частині нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету ТзОВ „Західно - Українська корпорація" вважаються виконаними, сплативши (перерахувавши) суми податку за своїм місцезнаходженням: до бюджету м. Червонограда.

В матеріалах справи відсутні докази , а в оскаржуваній постанові відсутні посилання на документи, які б підтверджували факт внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації про наявність відокремлених структурних підрозділів у с. Бендюга Сокальського району, а також постановки на облік даних відокремлених структурних підрозділів - у податковому органі Сокальського району.

Оскільки норми чинного законодавства чітко розмежовують сутність, права та обов'язки відокремленого та структурного підрозділів, відтак неправомірними є дії ТзОВ „Західно українська корпорація" щодо нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за місцезнаходженням виробничих структурних підрозділів ТзОВ „Західно-Українська корпорація", а тому позов вцій частині не підлягає до задоволення , а рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області - задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2014р. в справі № 813/8650/13-а у частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07 листопада 2013 року - скасувати частково.

В позові ТзОВ "Західно - Українська корпорація" до Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 07 листопада 2013 року - відмовити.

У решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2014р. в справі № 813/8650/13-а- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я.Макарик

Судді: О.О.Большакова

І.В. Глушко

Повний текст постанови складений 24 березня 2015 року.