Справа № 2а-12193/11/1370
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2011-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2011 р. № 2а-12193/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого -судді Потабенко В.А.

за участю секретаря судового засідання Гойни Є.А.,

за участю представника позивача - Бундзи О.І., згідно довіреності,

за участю представника відповідача - Задорожного І.В., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська панчішна компанія» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № /19263/10/2 3-2 від 16.08.2011 року та № /24531/10/23-2 від 21.10.2011 року на суму 336469,00 грн., в тому числі за основним платежем 336468,00 грн., штрафними (фінансовими) санкціями 01,00 грн., прийнятих ДПІ у Личаківському районі м. Львова за наслідками позапланової виїзної перевірки з питань взаєморозрахунків з ТОВ «Девіком»за період з 01.01.2011 року по 30.04.2011 року, оформленої актом №474/23-2/328941625 від 02.08.2011 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що в акті перевірки безпідставно зроблено висновки про завищення податкового кредиту на суму 336468,00 грн. у зв'язку з відсутністю приміщень, необхідних трудових та матеріальних ресурсів у постачальника, що нібито свідчить про відсутність фактичного відвантаження ТМЦ ТОВ «Українська панчішна компанія»; невстановленністю місця постачання товару, відсутністю об'єкта оподаткування; відсутністю основних засобів у постачальника. ТОВ «Українська панчішна компанія»не погоджується з викладеними висновками, у зв'язку з тим, що у підприємства наявні всі належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують дійсність та реальність господарських операцій з контрагентом ТОВ «Девіком», а також факт передачі товару, безпосередньо пов'язаного з господарською діяльністю позивача. При укладені та виконанні договору дотримані усі вимоги, встановлені законодавством, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. В зв'язку з наведеним, спірні податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав усні та додаткові письмові пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні від 09.12.2011 року, суть яких зводиться до наступного. У контрагента позивача - ТзОВ "Девіком" та у його контрагента -ТОВ «ЛВ Імпекс»-відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження, що свідчить про відсутність фактичного відвантаження ТМЦ для ТОВ «Українська панчішна компанія». З цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

ДПІ в Личаківському районі м. Львова у період з 21.07.2011 року по 27.07.2011 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Українська панчішна компанія»з питань взаєморозрахунків з ТзОВ «Девіком»за період з 01.01.2011 року по 30.04.2011 року. За результатами та на підставі акта перевірки №474/23-2/32894162 від 02.08.2011 року відповідачем 16.08.2011 року було винесено податкове повідомлення-рішення №/19263/10/23-2, яким донараховано податок на додану вартість в сумі 336468,00 грн. за основним платежем та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 2 грн.

Внаслідок оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення до ДПА у Львівській області ДПІ в Личаківському районі м. Львова прийнято нове податкове повідомлення-рішення № /24531/10/23-2 від 21.10.2011 року, у якому вказаний новий розмір штрафної санкції -1 грн. В частині нарахування зобов'язання за основним платежем сума ПДВ залишена без змін.

Оспорювані податкові повідомлення-рішення винесено відповідачем в зв'язку із встановленням перевіркою порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищений податковий кредит за січень-квітень 2011 року на загальну суму 336468,00 грн.

Виявлені порушення полягають у тому, що ТОВ «Українська панчішна компанія»придбавало пряжу гребінну імпортного виробництва в ТОВ «Девіком», яке знаходиться на обліку в ДПІ у Печерському районі м. Києва. Однак, за висновками відповідача, викладеними у акті перевірки, стан платника податків ТОВ "Девіком" 10 -«запит на встановлення місцезнаходження». А тому у позивача відсутній об'єкт оподаткування таких операцій, так як Законом чітко передбачено, що основною вимогою об'єкта оподаткування є місце постачання таких товарів. Перевіркою не встановлено місця постачання таких товарів, також відсутні необхідні основні засоби (складські приміщення, де можна проводити такого роду діяльність).

За наслідками розгляду справи суд вважає висновки відповідача передчасними, не обґрунтованими та такими, що побудовані на припущеннях, виходячи з наступного.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем 15 грудня 2009 року ТОВ «Українська панчішна компанія»укладено з ТОВ "Девіком" договір поставки №01-1512/09П1 (надалі -Договір). При укладенні вказаного Договору сторони погодили предмет, ціну і строк дії договору.

Предметом цього договору є поставка товариству пряжі, яка використовується у виробництві панчішно-шкарпеткових виробів.

За період січень-квітень 2011 року згідно цього договору було здійснено чотири поставки пряжі бавовняної: 14.01.2011 року на суму 592 387,09 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000064, податковою накладною та товарно-транспортною накладною від 14.01.2011 року; 24.02.2011 року на суму 648011,70 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000276, податковою накладною та товарно-транспортною накладною від 24.02.2011 року; 06.04.2011 р. на суму 778408,78, що підтверджується видатковою накладною № 0000576, податковою накладною та товарно-транспортною накладною від 06.04.2011 року, 18.04.2011 року.

Відповідно до п.3.3. Договору поставки постачальник постачає Товар покупцю на умовах (DDU) склад покупця. Місце поставки: Україна, м. Львів, вул. Пасічна, 93. Перевезення здійснювалися транспортним підприємством ПП «Автотрансконтейнер», що підтверджується долученими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними.

Відповідачем ні в акті перевірки, ні в судовому засіданні не було висловлено зауважень до оформлення первинних документів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем вже після закінчення перевірки ТОВ «Українська панчішна компанія»05.09.2011 року було направлено запит до ДПІ у Печерському районі м. Києва про проведення зустрічної перевірки ТОВ «Девіком».

Акт перевірки позивача від 02.08.2011 року № 474/23-2/32894162 складено не очікуючи результатів зустрічної перевірки, та, відповідно, без врахування її даних.

Довідка про результати зустрічної звірки ТОВ «Девіком»щодо підтвердження відомостей, отриманих від платника податків ТОВ «Українська панчішна компанія», за січень, лютий, квітень 2011 року зазначає, що розбіжностей у даних платників податків не виявлено.

Окрім цього, зазначена довідка № 3346/23-11/24596836 від 19.102011 року спростовує твердження представника відповідача стосовно відсутності у контрагента позивача, ТОВ «Девіком», складських приміщень, а також стосовно відсутності самого платника податків за місцезнаходженням. З пункту 2.9. вказаної довідки вбачається, що ТОВ «Девіком» використовував у своїй діяльності орендовані офісні та складські приміщення.

Також цією довідкою № 3346/23-11/24596836 від 19.102011 року також встановлено походження товару, придбаного позивачем у ТОВ «Девіком», зазначено реквізити видаткових та податкових накладних, що засвідчують факт передачі товару.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Так, виходячи з вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 вказаного Закону зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст. З Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Частиною 5 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" передбачено, що підприємство самостійно визначає облікову політику; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановленим цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.

Разом з тим, у листі Державної податкової адміністрації України від 08.04.2008р. №3146/6/15-016 зазначено, що частиною другою та третьою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" передбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Податковий кредит у відповідності до п.14.1.181 ст.14 Податкового кодексу України визначається як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

- особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

У відповідності до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.201.6 Податкового кодексу України).

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України передбачено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті ПДВ - відсутність податкової накладної.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем та ТОВ «Девіком»укладено господарський договір, факт виконання якого підтверджується належними та допустимими доказами, відтак, позивач правомірно відобразив отримані від контрагента податкові накладні у податковому обліку.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вміщений у ч. 2 цієї ж статті принцип диспозитивності визначає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідного до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, і не заперечувалось представником відповідача, що всі податкові накладні, отримані позивачем від ТОВ «Девіком», оформлені у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України та містять необхідні реквізити.

В матеріалах справи містяться копії довідок № 521/23-6/32894162 від 22.08.2011 року та № 592/23-2/32894162 від 29.09.2011 року з питань правомірності формування податкового кредиту ТОВ «Українська панчішна компанія»за травень і за червень 2011 року, у яких зазначено, що завищення чи заниження від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту не встановлено, у тому числі не зазначено жодних зауважень стосовно контрагента ТОВ «Девіком», співпраця з яким мала місце у цих періодах. Таким чином, твердження відповідача про неможливість здійснення господарської діяльності ТОВ «Девіком»спростовується його власними подальшими діями.

Викладені в акті перевірки висновки відповідача, як органу державної податкової служби, не є обґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому, в суду відсутні правові підстави вважати правомірним податкове повідомлення-рішення про збільшення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 336468,00 грн. А, відтак, відсутні і підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1,00 грн. на підставі ст. 123 Податкового кодексу України.

Звідси, позов підлягає задоволенню, а спірні податкові повідомлення-рішення № /19263/10/2 3-2 від 16.08.2011р та № /24531/10/23-2 від 21.10.2011 року - скасуванню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору (держмита) в сумі 3,40 грн., такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, слід стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова № /19263/10/2 3-2 від 16.08.2011 року та № /24531/10/23-2 від 21.10.2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українська панчішна компанія»() 3,40 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 26.12.2011 року.

Суддя

З оригіналом згідно

Суддя