Справа № 813/1279/13а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 р. Справа № 876/815/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2013 р. у справі №813/1279/13-а за позовом Селянського (фермерського) господарства «Б.М.В.» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій,

встановив:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2013 р. у справі №813/1279/13-а за позовом Селянського (фермерського) господарства «Б.М.В.» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій, позов було задоволено частково, постановлено визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо нарахування Селянському (фермерському) господарству «Б.М.В.» збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування, дозволу на спеціальне користування надрами), які знайшли своє відображення у претензіях №750 та №751 від 21.12.2012 р. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник просить постанову суду скасувати та відмовити у позові. Апеляційна скарга мотивована неврахуванням висновків перевірки, факту неведення позивачем обліку води, наданням довідки від 08.10.2012 р., підписаної не директором, а іншою особою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується, що за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства 08.10.2012 року відповідачем складено акт №1392/06/1400, яким встановлено, що водопостачання на Селянське (фермерське) господарство «Б.М.В.» здійснюється з 2-х свердловин. Паспорта на водозабірні споруди і встановлене обладнання, дозвіл на спеціальне водокористування, продовжується у висновках акта, - відсутні. Також в акті зазначається, що облік використаної води не ведеться, водяний лічильник відсутній. З врахуванням викладеного, в акті робиться висновок про здійснення спеціального водокористування без наявності спеціального дозволу, що є порушенням ст.ст.44, 48, 110 ВК України. В подальшому Державною екологічною інспекцією у Львівській області керівнику позивача було надіслано претензії №750 та №751 від 21.12.2012 року на загальну суму 80113,60 грн.

Як вбачається зі змісту положень статей 42 та 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється лише первинними водокористувачами. У відповідності до вимог п.9 ст.44 згаданого Кодексу водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Позивач посилався на те, що ним не здійснювалось спеціальне водокористування у с. Вовків та у с. Ушковичі Перемишлянського району Львівської області. Зі змісту акта перевірки випливає, що висновки про спеціальне водокористування зроблено на підставі даних про кількість використаної води від 08.10.2012 р., факт видачі якої позивач заперечував і факт підписання якої не директором позивача, а іншою особою був підтверджений висновком судової почеркознавчої експертизи №2901 від 18.11.2013 р., де зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 (керівника позивача) у згаданій довідці вчинений не нею.

Суд першої інстанції підставно виходив з того, що з врахуванням вимог ч.4 ст.70 КАС України довідка суб'єкта господарювання за наявності лише печатки підприємства без підпису керівництва (повноважної особи) не може бути допустимим доказом в підтвердження обставин спеціального водокористування.

З акта перевірки не вбачається використання довідки Виконавчого комітету Вовківської сільської ради від 08.10.2012 р., а відтак така не свідчить про підставність висновків перевірки та не підтверджує здійснення водокористування позивачем свердловиною в с. Вовків, оскільки не є тим документом, який підтверджує водокористування. Відтак, не було доведено здійснення позивачем спеціального водокористування у с. Вовків та у с. Ушковичі Перемишлянського району Львівської області.

Згідно з положеннями ч.1 ст.111 ВК України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. На виконання положень підп.12-1 п.4 Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 року №1524, міністерством Наказом від 20 липня 2009 року №389, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2009 року за 767/16783, затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів. Пунктом 9.2 згаданої Методики передбачено, що фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, розрахунків, такі ґрунтуються на довідці про кількість використаної води від 08.10.2012 р. Відтак, скаржник при нарахуванні збитків за порушення вимог природоохоронного законодавства, без достатніх на те правових підстав взяв до уваги документ, який не може вважатись допустимим засобом доказування в підтвердження фактичного об'єму води, що використана самовільно без дозвільних документів.

В частині висновків суду першої інстанції про відмову у позові в частині вимоги про визнання протиправними дій щодо викладення в акті перевірки висновку про порушення, постанова суду оскаржена не була та відповідає п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року №464, згідно із яким акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання. Таким чином, викладення відповідачем в акті перевірки висновків про порушення суб'єктом господарювання природоохоронного законодавства є передбаченим законодавством способом фіксації такого порушення.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом порядку не довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2013 р. у справі №813/1279/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Матковська З.М.