Справа № 802/9/15-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2015 р. Справа № 802/9/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Державної фінансової інспекції у Вінницькій області

до: Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції

про: визнання неправомірними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна фінансова інспекція у Вінницькій області з адміністративним позовом до старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкура Ю.О. про визнання неправомірними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачем 25.11.2014р. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №45589085. В даній постанові старшим державним виконавцем зазначено, що у виконавчому документі передбачено декілька видів стягнень та відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності інших обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. ДФІ у Вінницькій області вважає дії старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкура Ю.О. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №45589085 та саму постанову необґрунтованими, незаконними та просить визнати дії відповідача , які виявились у винесенні постанови ВП №45589085 про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними; постанову ВП №45589085 про відмову у відкритті виконавчого провадження старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкура Ю.О. від 25.11.2014р. скасувати; зобов'язати старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкура Ю.О відкрити виконавче провадження по виконавчому листу від 18.08.2014р. по справі №2а/0270/3159/12 і виконати даний виконавчий лист.

04 лютого 2015 року протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача - старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкура Ю.О. на належного - Замостянський відділ Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи міститься заява (вх. №5573 від 11.03.2015р.) про розгляд справи в порядку письмового провадження без їхньої участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду невідомі.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

25 листопада 2014 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкуром Ю.О. на підставі виконавчого листа № 2а/0270/3159/12 від 18 серпня 2014 виданого Вінницьким окружним адміністративним судом винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № ВП 45589085 з посиланням на пункт 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження". Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження зазначено, що у виконавчому документі передбачено декілька видів стягнень.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено перелік виконавчих документів за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Стаття 26 Закону України "Про виконавче провадження" містить вичерпний перелік підстав, за яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як випливає із матеріалів справи ДФІ у Вінницькій області звернулось до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції із заявою № 02-10-28-14/7835 від 18 листопада 2014 року щодо прийняття на виконання дубліката виконавчого листа № 2а/0270/3159/12 від 18 серпня 2014 року для відкриття виконавчого провадження та подальшого примусового виконання рішення суду разом з ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.04.2014р. про поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання. Виконавчий документ містить усі реквізити і відповідає вимогам, визначеним до виконавчого документу статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» зазначено, що виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачено ст. 75 глави 7 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається із наявних в матеріалах справи документів, позивач звернувся до відповідача з виконавчим листом що стосується зобов'язання державного підприємства Міністерства оборони України «45 експериментальний механічний завод» вчинити певні дії - виконати законні вимоги, а саме:

1.Провести взаємозвірки з 24-ма контрагентами, поновити в бухгалтерському обліку безпідставно списану дебіторську заборгованість в сумі 156221,08 грн., провести претензійно-позовну роботу та повернути кошти в зазначеній сумі;

- у разі спливу строку позовної давності та, відповідно, відмови контрагента від визнання боргу - відшкодувати збитки за рахунок винних у безпідставному списанні осіб у порядку та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

2.Відобразити в обліку дебіторську заборгованість за нестягнутою пенею в сумі 22103,72 гривень. Стягнути пеню в сумі 22103,72 грн. з Державної корпорації „Українське державне об'єднання „Радон", TOB „Долинівське" та ПрАТ „Ратнівський молокозавод" за невиконання умов договорів, в тому числі в судовому порядку.

3.Провести донарахування та виплатити працівникам добові витрати в сумі 300,0 грн., які не були виплачені під час перебування у відрядженні.

4.Провести донарахування та виплатити працівникам заробітну плату в сумі 1737,69 гривень.

5.Стягнути 2450,48 грн. зайво виплачених коштів з осіб, які їх отримали безпідставно, в порядку та розмірах встановлених стхт.127, 136 КЗпП України. У разі пропуску встановленого строку - відшкодувати порушення за рахунок керівника, що допустив зайві грошові виплати (ст.133 КЗпП України).

6.Відобразити в обліку дебіторську заборгованість в сумі 560,61 грн. за КП BMP „Вінницяміськтеплоенерго". Провести претензійно-позовну роботу з контрагентом щодо відшкодування коштів. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставному покритті за рахунок коштів Підприємства витрат сторонньої юридичної особи на суму 560,61 грн., шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст.130-136 КЗпП України.

7.Стягнути 11627,39 грн. зайво виплачених виплат з осіб, які їх отримали безпідставно, у разі відмови провести претензійно-позовну роботу щодо повернення зайво виплачених сум коштів. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 11627,39 грн. у порядку та розмірах встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України.

8.Стягнути 4697,77 грн. зайво виплачених виплат з осіб, які їх отримали безпідставно, у разі відмови провести претензійно-позовну роботу щодо повернення зайво виплачених сум коштів. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 4697,77 грн. у порядку та розмірах встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України.

9.Стягнути 201,21 грн. зайво виплачених виплат з осіб, які їх отримали безпідставно, у разі відмови провести претензійно-позовну роботу щодо повернення зайво виплачених сум коштів. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 201,21 грн. у порядку та розмірах встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України.

10.Стягнути 45,16 грн. зайво виплачених виплат з осіб, які їх отримали безпідставно, у разі відмови провести претензійно-позовну роботу щодо повернення зайво виплачених сум коштів. В іншому випадку стягнути з особи, винної у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 45,16 грн. у порядку та розмірах встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України.

Таким чином, виходячи із змістовного аналізу правових норм суд зазначає, що обов'язок виконання судових рішень зобов'язального характеру покладено на органи державної виконавчої служби.

Щодо зазначення відповідачем в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження правовою підставою відмови пункт 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" - за наявності інших обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження і при цьому мається на увазі зазначення у виконавчому листі декілька видів стягнень, суд зауважує, що наведене не можна вважати як наявність інших передбачених законом обставин, оскільки згідно виконавчого листа визначено один вид стягнення, а саме зобов'язано виконати вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області та конкретизовано, які саме вимоги зобов'язано виконати.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №45589085 від 25.11.2015р. є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкура Ю.О., які виявились у винесенні постанови ВП №45589085 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.11.2014р., то дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки не відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права, так як у разі скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження в повній мірі відбувається відновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкура Ю.О відкрити виконавче провадження по виконавчому листу від 18.08.2014 р. по справі №2а/0270/3159/12 і виконати даний виконавчий лист, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець крім іншого зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Суд приходить до висновку, що він не може підміняти органи державної виконавчої служби в частині зобов`язання прийняття до виконання виконавчого листа №2а/0270/3159/12 від 18.08.2014 р. та відкриття виконавчого провадження, оскільки це відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Надаючи оцінку діям відповідача, суд виходив із того, що відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем при прийнятті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження було порушено вимоги статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а відтак адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, суд у відповідності до статті 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі ст. 94 КАС України судові витрати до стягнення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) старшого державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкур Ю.О. від 25.11.2014 року ВП№45589085.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович