Справа № 808/977/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року 12:40Справа № 808/977/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 лютого 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 1447,93 грн.

Ухвалою суду від 23 лютого 2015 року було відкрито провадження по зазначеній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05 березня 2015 року.

05 березня 2015 року від представника позивача надійшло клопотання (вх.№10353) про розгляд справи за його відсутності. Також, від позивача надійшли до суду: облікова картка платника податків та довідка щодо стану заборгованості відповідача на час розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, письмові заперечення на позов не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштової кореспонденції (ухвала про відкриття провадження та судова повістка вручені - 28 лютого 2015 року).

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглядати справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання представника позивача, а також положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України, не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу..

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрована як фізична особа - підприємець 11 січня 2008 року, за адресою: 71610, Запорізька область, Василівський район, с.Приморське, вул. Горького, буд. 142.

Відповідач перебуває на податковому обліку у Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

Статтею 67 Конституції України та підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ передбачений обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.291.3 ст. 291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 1 та 2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб.

Згідно з п.п.298.1.1 п.298.1 ст.298 Податкового кодексу України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Відповідно до вимог п.п.298.1.4 п.298.1 ст.298 Податкового кодексу України, суб'єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб'єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Пунктом 293.1 ст.293 Податкового кодексу України встановлено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. (пункт 293.2 ст.293 Податкового кодексу України).

Згідно з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності №1726 від 24.01.2012, ФОП ОСОБА_2 з 01 січня 2012 року здійснювала діяльність за спрощеною системою оподаткування (2 група платників єдиного податку). Вид діяльності: 52.11.0 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з переважно непродовольчого асортименту.

Відповідно до рішення Приморської сільської ради від 16 січня 2012 року за №1, для фізичних осіб, платників другої групи, встановлена ставка 15 % від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня податкового року.

Згідно з обліковою карткою платника податків та наданим позивачем розрахунком заборгованості, у відповідача існує податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 1447,93 грн., виходячи з наступного розрахунку:

- 20.05.2014 р. платником самостійно нараховано єдиного податку з фізичних осіб, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.01.2012 року №1726, у розмірі 182,70 грн. В зв'язку з наявною переплатою в сумі 13,67 грн. сума заборгованості становить 169,03 грн.;

- 20.06.2014 р. платником самостійно нараховано єдиного податку з фізичних осіб, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.01.2012 року №1726, у розмірі 182,70 грн.;

- 20.07.2014 р. платником самостійно нараховано єдиного податку з фізичних осіб, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.01.2012 року №1726, у розмірі 182,70 грн.;

- 20.08.2014 р. платником самостійно нараховано єдиного податку з фізичних осіб, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.01.2012 року №1726, у розмірі 182,70 грн.;

- 20.09.2014 р. платником самостійно нараховано єдиного податку з фізичних осіб, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.01.2012 року №1726, у розмірі 182,70 грн.;

- 20.10.2014 р. платником самостійно нараховано єдиного податку з фізичних осіб, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.01.2012 року №1726, у розмірі 182,70 грн.;

- 20.11.2014 р. платником самостійно нараховано єдиного податку з фізичних осіб, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.01.2012 року №1726, у розмірі 182,70 грн.;

- 20.12.2014 р. платником самостійно нараховано єдиного податку з фізичних осіб, відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.01.2012 року №1726, у розмірі 182,70 грн.

Згідно п.291.1 ст.295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно з п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням наведеним у пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, встановлено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

З метою погашення заборгованості та на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України відповідачу 08.08.2014, рекомендованим листом з повідомленням направлена податкова вимога від 10.07.2014 №395-25, яка отримана відповідачем 09.08.2014, про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні.

Зазначена в податковій вимозі сума боргу погашена не була. Докази іншого в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пп. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Таким чином, Кодексом не передбачено надіслання податкових вимог на кожну нову суму боргу, а тому повторно податкові вимоги не надсилались.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Аналіз зазначених вище вимог законодавства, наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем в порушення вимог законодавства не сплачено суму податкового боргу в розмірі 1447,93 грн., а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За правилами частини 4 статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 161-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), податковий борг з єдиного податку в сумі 1447,93 грн. (одна тисяча чотириста сорок сім гривен 93 копійки), які перерахувати на розрахунковий рахунок №0055, код платежу 18050400, призначення платежу «єдиний податок з фізичних осіб», банк - ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, одержувач: УК у Василівському районі /Приморське/, .

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко