Справа № 2011/2а-17259/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2015р. м. Київ К/800/15242/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Харківського університету Повітряних Сил ім.. Івано Кожедуба про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно виплати заборгованості грошової компенсації замість належного до видачі речового майна; стягнути заборгованість по грошовій компенсації за не отримане речове майно у сумі 5267 грн. 64 коп.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2012 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягала у невиплаті ОСОБА_4 заборгованості по грошовій компенсації замість належного до видачі речового майна. Стягнуто з Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на користь ОСОБА_4 заборгованість по грошовій компенсації замість належного до видачі, на день звільнення з військової служби у запас, речового майна, у сумі 5267 (п'ять тисяч двісті шістдесят сім) грн. 64 коп.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач, через свого представника звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що згідно витягу із наказу начальника Університету (по стройовій частині) від 21 вересня 2012 року № 216 - ОСОБА_4 проходив військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил на посаді начальника курсу курсів інженерно - авіаційного факультету Університету, у військовому званні - «майор» і наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 05.09.2012 року № 453 був звільнений з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу та з 21 вересня 2012 року виключений зі списків особового складу Університету.

Виходячи зі змісту Довідки № 26 від 01.10.2012 (про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі, на суму у розмірі 5267,64 грн.), яка видана Харківським університетом Повітряних Сил, - на речовому забезпеченні під час проходження служби позивач перебував у Харківському університеті Повітряних Сил; на день звільнення з військової служби у запас сума грошової компенсації замість належного до видачі йому речового майна складала 5267,64 грн., і Університет не розрахувався з ним стосовно належного до видачі речового майна або грошової компенсації замість нього.

Відмовляючи у задоволені позву суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку з яким погоджується колегія суддів, що суддів, що на момент звільнення позивача з військової служби у відповідача були відсутні законні підстави для виплати грошової компенсації за речове майно, згідно пункту 2 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а іншим законодавством порядок виплати грошової компенсації за неотримане речове майно передбачений не був.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, яка діяла до 11березня 2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому, положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України доходить висновку, що на момент звернення позивача щодо отримання грошової компенсації замість речового майна Закон № 2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення не підлягає застосуванню, оскільки суперечить нормам Закону № 2011-XII.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2013 року, від 24 червня 2014 року (№ 21-38а13; № 21-253а14).

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції і обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційні скарги без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець