Справа № 335/1895/15-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1 Справа № 335/1895/15-а 2-а/335/56/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі Апаллонової Ю.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

В обґрунтування адміністративного позову зазначала, що вона вийшла на пенсію державного службовця 20.08.2010 року. При призначенні пенсії була надана до УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя довідка за формою затвердженою постановою РэПФУ від 30.10.2008 року №5-1, в якій не передбачалося інші виплати крім премій і надбавок.

В січні 2015 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з дати призначення з урахуванням у складі заробітної плати "інших виплат", а саме суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми індексації заробітної плати, на які справлялися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Посилаючись на те, що вказані дії відповідача не відповідають діючому законодавству, просила суд визнати противоправними дії Управління Пенсійного фонду України Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо невключення в розрахунок середньомісячних сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації на заробітну плату на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 87% від заробітку з моменту первинного призначення пенсії з 20.08.2010 року з включенням до заробітку матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації на заробітну плату, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 20.08.2010 року Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ОСОБА_2 призначено пенсію відповідно до вимог Закону України "Про державну службу".

04 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати.

Управління листом від 10.02.2015 року № 18/г-9 відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до довідки від 23.12.2014 року № 04//2-370 про складові заробітної плати з урахуванням "інших виплат", посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення, та індексація грошових доходів не передбачені статтею 33 Закону № 3723-ХІІ як складові заробітної плати державного службовця.

Статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Стаття 33 Закону № 3723-ХІІ визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував грошову винагороду, то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Задовольняючи позов та зобов'язуючи відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати суд виходить з наступного.

Статтею 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є стаття 37-1 Закону України "Про державну службу". За правилами частини першої цієї статті у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (ч. 2 ст. 37-1 Закону України "Про державну службу").

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3668-УІ від 08.07.2011 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України "Про державну службу"). Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України "Про державну службу") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. До спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону, які обмежень максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, не встановлюють.

Принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Верховним Судом України в постановах від 20.02.2012р. у справі №21-430а11, від 06.11.2013 року (справа № 21-350а13), Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 06.02.2014 (справа № К/800/53114/13), від 25.02.2014 (справа №К/800/44856/13) та ін. визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Позиція Верховного Суду України з цього питання викладена також 01.02.2013 року у "Висновках викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України, за І півріччя 2012 р".

Зокрема, визначено, що "отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У цьому разі перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, - ст. 41 Закону України від 9 липня 2003 р. № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 р. № 1788-ХП "Про пенсійне забезпечення". Норми Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХП "Про державну службу" та Закону України від 24 березня 1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці" щодо спірних відносин є загальними (постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 р. у справі № 21-430а11)".

Отже, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та сплачувалися страхові внески мають враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця, що ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, від 14 травня 2013 року у справах № №21-430а11, 21-125а13.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги мають бути задоволені частково і позивачу при обчисленні пенсії відповідно до спеціальних норм, встановлених ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії в 2010 році, щодо спірних правовідносин, які визначають виплати для обчислення пенсії за наведених обставин, мають бути зараховані отримані нею індексація заробітної плати та матеріальна допомога на оздоровлення, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до Управління із заявою про призначення пенсії було надано довідку про заробітну плату, яка не містила відомостей щодо виплати матеріальної допомоги та індексації. Отже, на час призначення пенсії позивачу відповідач не мав відомостей щодо виплати матеріальної допомоги та індексації. З заявою про перерахунок пенсії згідно довідки № 04/12-370 від 23.12.2014 року виданої Департаментом соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації позивач звернувся лише 04.02.2015 р.. Відтак, з урахуванням, положень ст. 45 Закону України № 1058-ІV відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії з моменту звернення позивача до Управління із заявою про перерахунок пенсії, а не з моменту виходу її на пенсію.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 71, 86, 183-2 КАС України, ст.ст.33,37 Закону України "Про державну службу", ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.41 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про відмову включити в розрахунок пенсії ОСОБА_2 сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, на які нараховані страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування - незаконним.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 87% від заробітку починаючи з 04 лютого 2015 року з урахуванням у складі заробітної плати сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, на які нараховані страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі, протягом 10 днів з дня отримання постанови, апеляційної скарги.

Суддя: Ю.В.Апаллонова