Справа № 2-а/487/203/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 р. Справа № 2-а/487/203/14

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Разумовська О.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

27.05.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду СС з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (т.б. розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років) за період з 29.11.2011р. по 27.05.2014р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаною вище постановою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, 01.12.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх законних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради. Після народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини - ОСОБА_3, вона отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 130 грн.

Однак, позивач не згодна з таким розміром допомоги та вважає, що за період з 29.11.2011р. по 27.05.2014р. відповідач повинен був виплачувати зазначену допомогу у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», т.б. в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача та відповідно з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, може тільки частково погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити їй перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 29.11.2011 року по 27.11.2013 року, то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що остання, звернувшись до суду із даним позовом 27.05.2014 року, без поважних причин пропустила встановлений законом 6-місячний строк для звернення з цими вимогами до суду.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

А згідно з положеннями ст.100 КАС України, адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про необхідність залишення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити їй перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 29.11.2011 року по 27.11.2013 року без розгляду у зв'язку з пропущенням нею строку звернення до суду.

Що ж стосується решти позовних вимог, то судова колегія з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, до 01 січня 2008 року, т.б. до дати набрання чинності Законом України від 28.12.2007р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", правовідносини щодо виплати цієї допомоги регулювалися Законом №2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом №2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами.

Зокрема, статтею 43 Закону №2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В подальшому, п.п.23,25 розділу ІІ Закону №107-VI були внесені відповідні зміни до Закону №2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Так, зокрема, змінами до статті 13 Закону №2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону №2240-III було виключено статті 40-44.

Разом з тим, Конституційний Суд України своїм рішенням від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону №107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону №2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31.12.2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Конституційним Судом України рішення №10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону №2240-III, а з 01 січня 2009 року - ст.ст.13,15 Закону №2811-ХІІ.

При цьому, також слід зазначити, що Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» не встановлювалось ні на 2013 рік, ні на 2014 рік іншого, ніж визначено Законами України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми розміру допомоги».

Оскільки судом 1-ї інстанції встановлено, що даний спір виник з приводу виплати допомоги позивачці, як особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що на відносини щодо виплати цієї допомоги у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», відповідно до ст.43 якого, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, за таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку та виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 28.11.2013 року по 27.05.2014 року є обґрунтованими та заснованими на законі, в зв'язку із чим, підлягають задоволенню.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція була викладена і в постановах Верховного Суду України від 25.12.2012 року (ЄДРСР №28332590), 11.12.2012 року (ЄДРСР № 28332586), 18.06.2013 року, 02.07.2013 року, 17.09.2013 року, 01.04.2014 року та 04.11.2014 року.

До того ж, судова колегія звертає увагу ще й на те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, за вказаних обставин та враховуючи, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, судова колегія, діючи в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та з метою повного захисту прав позивачу, відповідно до ст.ст.11,162 та п.4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне, скасувати постанову суду першої інстанції, частково залишити позовні вимоги без розгляду та в іншій частині прийняти нову постанову про задоволення решти вимог позивача.

Керуючись ст.ст.195,197,198,202,205,207,254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2014 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги за період з 29.11.2011 року по 27.11.2013 року - залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Департамент з питань праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», за період з 28.11.2013 року по 27.05.2014 року, з урахуванням виплачених раніше сум.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко