Справа № 2а-3542/10/1670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/9991/2616/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка А.О., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2010 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2010 у справі № 2а-3542/10/1670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбрелла петроліум"

до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року Товариством до суду заявлений позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції від 13.07.2010 № /0, яким позивачеві донараховано суму основного податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8 250,00 грн. та фінансових санкцій - 16 500,00 грн. за порушення вимог Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб". Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог вказаного Закону.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Рішення суду першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, вмотивоване тим, що оподаткуванню підлягає інвестиційний прибуток (позитивна різниця між доходом від продажу інвестиційного активу, та його вартістю), отриманий від здійснення операцій з корпоративними правами, а оскільки позивач такого прибутку не отримував, то відповідно відсутній і об'єкт оподаткування згідно Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому державний податковий орган обґрунтовує касаційну скаргу тим, що в результаті внесення рухомого майна до статутного фонду ТОВ "Амбрелла Петроліум" ОСОБА_4 став власником частки статутного фонду Товариства в розмірі 55 000,00 грн., а отже отримав дохід в зазначеній сумі, який у відповідності до норм Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" повинен бути оподаткований позивачем, як податковим агентом. Крім того, контролюючий орган зазначає, що до спірних правовідносин повинна також застосовуватись ст. 715 Цивільного кодексу України.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить її відхилити з мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 05.11.2008 по 22.06.2010, що оформлена актом № 197/17-132/35716902, в якому зафіксовано порушення пп. 4.2.6 п. 4.2 ст. 4, пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, п. 12.3 ст. 12 Закону України від 22.05.2003 № 22.065.2003 "Про податок з доходів фізичних осіб", що призвели до заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб за 2008 рік на суму 8 250,00 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Визначаючи Товариству зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, Державна податкова інспекція виходила з того, що фізичною особою ОСОБА_4 зроблено майновий внесок (рухоме майно) до статутного фонду ТОВ "Амбрелла Петроліум" на суму 55 000,00 грн., при цьому податок з доходів фізичних осіб з зазначеного майна, яке, на думку контролюючого органу, є отриманим доходом у вигляді корпоративних прав, на суму 8 250,00 грн. Товариством у якості податкового агента не сплачено.

Скасовуючи оспорюване податкове повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 4.2.13 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" об'єктом оподаткування є інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери формах.

Згідно з абз. 1, 6 пп. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9 цього Закону інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту; придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного фонду юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Таким чином, вклад (внесок) фізичної особи у вигляді майна, що знаходиться у власності такої особи, до статутного фонду юридичної особи резидента є придбанням такою фізичною особою права власності на частку (пай) у статутному фонді такої юридичної особи, тобто є витратами, понесеними у зв'язку із придбанням інвестиційного активу, і не є доходом згідно з нормами п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", а зазначена операція по передачі такого майна не належать до операцій купівлі-продажу майна відповідно до норм статей 11 та 12 вказаного Закону.

Посилання державного податкового органу на положення ст. 715 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки оподаткування при зміні статутного фонду визначається виключно дотриманням норм податкового, а не інших галузей законодавства.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскарженого податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області відхилити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2010 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2010 у справі № 2а-3542/10/1670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.О. Рибченко

В.П. Юрченко