Справа № 804/7182/14
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/7182/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2015 року

справа № 804/7182/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Іванова С.М. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровській окружного адміністративного суду

від 22 липня 2014 року

у справі № 804/7182/14

за позовом Державного підприємства

«Управління промислових підприємств

Державної адміністрації залізничного транспорту України»,

до відповідача Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області,

про визнання протиправною та скасування вимоги, -

встановив: Державним підприємством «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» подано позов до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 23.01.2014 року № 840-15/72.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд (суддя Коренев А.О.) своєю постановою від 22 липня 2014 року позов задовольнив.

Постанова суду мотивована тим, що відповідач не підтвердив здійснених в акті ревізії висновків щодо безпідставного списання антисептика, так як належні та допустимі докази на обґрунтування своєї позиції до суду не надав, про існування таких доказів не зазначив.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, Відповідач, вказує на порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що Позивачем безпідставно проведено списання масла кам’яновугільного, чим підприємству нанесені збитки. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції фактично звільнив Позивача від необхідності усунення виявлених порушень, притягнення до відповідальності винних, діяльність яких призвела до матеріальних збитків.

Просить постанову окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення. У позові відмовити.

Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи: спірна вимога від 23січня 2014 року № 840-15/72 прийнята з посиланням на Акт ревізії від 05.01.2014 року № 840-51/008, що складений в результаті проведення Дніпропетровською об’єднаною державною фінансовою інспекцією, відповідно до пункту 5 статті 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2013 року, та доручення щодо проведення ревізії відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами та злочинними організаціями СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський шпалопросочувальний завод» Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2011 року.

В Акті перевірки вчинено записи про списання на виробництво масла кам’яновугільного у кількості 59,358 тонн на суму 158.640,78 грн., без посилання на будь-які нормативні документи чи фактично виконані роботи.

На підставі акта ревізії, керівником контролюючого органу 23 січня 2014 року винесено Вимогу № 840-15/72.

У відповідності з Вимогою контролюючого органу керівника установи зобов’язано відновити показними товарно-матеріальних цінностей у бухгалтерському обліку, та стягнути кошти в сумі 158.640,78 грн. з осіб, винних у безпідставному списанні антисептика.

Визнання протиправною та скасування вимоги від 23.01.2014 року № 840-15/72 було предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року N 499/2011 (далі Указ N 499/2011) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <...> (підпункт 4 пункту 4 Положення (Указ N 499/2011)).

Відповідно до пункту 6 Положення (Указ N 499/2011) Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням (Указ N 499/2011) установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року N 2939-XII, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Сторонами визнано, що відповідно до наказу № 2 від 04.01.2010 року «Про встановлення норм поглинання масла кам’яновугільного» з 01 січня 2011 року норму поглинання масла кам’яновугільного на просочення одного метра нових шпал та брусів встановлено в розмірі 74 кг/ м3, старопридатних шпал — 45 кг/м3, та відповідно до наказу № 50 від 30.01.2011 року «Про встановлення норм поглинання масла кам’яновугільного» з 01 січня 2011 року норму поглинання масла кам’яновугільного на просочення одного метра нових шпал та брусів встановлено в розмірі 88 кг/м3.

В січні та лютому 2011 року відповідальною особою за використання кам’яновугільного масла був оформлений матеріальний звіт за старими нормами середньої величи ни поглинання на рік 74 кг/ м3, тобто відповідно до наказу № 2 від 04.01.2010 року «Про встановлення норм поглинання масла кам’яновугільного», без врахування наказу № 50 від 30.01.2011 року «Про встановлення норм поглинання масла кам’яновугільного» та результатів зважування до та після просочення.

Враховуючи результати зважування до та після просочення відповідальною особою був складаний додатковий акт списання кам’яновугільного масла на просочення загального об’єму за 2 місяці – січень та лютий 2011 року, яким списаний додатковий об’єм антисептика за січень - 41,792 т., за лютий - 17.566 т., без посилання на будь-які нормативні документи чи фактично виконані роботи.

Однак, методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20. 10. 99 р. № 246 зі змінами і доповненнями.

Приймання товарно-матеріальних цінностей від своїх цехів в інші структурні підрозділи (невикористані матеріали, виробничі відходи тощо) оформляється накладними.

Основні документи для відпуску товарно-матеріальних цінностей у виробництво - лімітно-забірні картки типової форми та накладні-вимоги.

В лімітно-забірній картці зазначається кількість матеріалу, який необхідно відпустити у виробництво протягом вказаного періоду (місяця, тижня тощо), а потім робиться примітка про фактичну кількість відпущених матеріалів. Після кожного відпуску робиться запис про фактичний залишок ліміту, визначеного на даний період.

Залишок ліміту після кожного запису підтверджується підписом завідуючого складом (у лімітній картці одержувача) та одержувача (в лімітній картці складу).

Лімітні забірні картки є контрольним документом за нормами витрат матеріалів.

Очевидно, здійснене списання матеріалів мало не підтверджений характер.

Отже, Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині, є обов'язковою до виконання.

У зв'язку з цим, судом першої інстанції помилково задоволено позов щодо визнання протиправною та скасування вимоги № 840-15/72.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Більш того, з огляду на приписи того ж Закону «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року N 2939-XII, Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року N 499/2011, органу державного фінансового контролю надається право у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб підконтрольних установ адміністративні стягнення; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку, за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2014 року у справі № 804/7182/14 скасувати та прийняти нову постанову.

У позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Л.М. Нагорна