Справа № 808/8728/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року ( 10 год. 35 хв.)Справа № 808/8728/14 ДО/808/1203/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ», м. Донецьк

до відповідача 1: Східної митниці Міндоходів, м. Донецьк

відповідача 2: Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Донецьк

про: визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів і карток відмови у прийнятті митних декларацій, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ» (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Східної митниці Міндоходів (далі - відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (далі - відповідач 2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Східної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 17.07.2014 № 700000002/2014/000063/1 та № 700000002/2014/000064/1;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.07.2014 № 700000002/2014/00111 та № 700000002/2014/00112;

- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області повернути надмірно перераховані до Державного бюджету України суми фінансових гарантій, за якими позивачем було сплачено податок на додану вартість на загальну суму 66766,65 грн. та мито в сумі 20374,80 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що східна митниця Міндоходів, не зважаючи на виконані ПрАТ «АПК-ІНВЕСГ» вимоги митного органу, 17.07.2014 прийняла письмові рішення про коригування митної вартості товарів №700000002/2014/000063/1 (у відношенні митної декларації №700200000/2014/003753 від 08.07.2014), №700000002/2014/000064/1 (у відношенні митної декларації №700200000/2014/003754 від 08.07.2014) та в них зафіксувала, що представлені декларантом додаткові документи також містять розбіжності. Вказує на те, що на підставі наведених рішень, 17.07.2014 Східною митницею Міндоходів були складені та надані декларанту, що діє від імені та в інтересах ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700000002/2014/00111 (у відношенні митної декларації №700200000/2014/003753 від 08.07.2014), №700000002/2014/00112 (у відношенні митної декларації №700200000/2014/003754 від 08.07.2014). Позивач вважає, що Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» було виконано всі вимоги митного органу, які висувалися ним для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що імпортувалися. Позивач вказує на те, що митний орган не надав позивачеві обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, з огляду на що, відповідно до ч.10 ст.55 Митного кодексу України вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. Проте, орган доходів і зборів, в порушення ч10 ст.55 Митного кодексу України не скасував рішення про коригування заявленої митної вартості від 17.07.2014 №700000002/2014/000063/1 та №700000002/2014/000064/1, а також прийняті на їх підставі картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.07.2014 №700000002/2014/00111 та №700000002/2014/00112. Позивач вважає, що оскільки відповідач-1 не надав обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів у встановленому Митним кодексом України порядку та строки - то рішення митного органу є такими, що підлягають скасуванню. В частині вимог про повернення надмірно перерахованих до Державного бюджету України коштів зазначає, що оскільки митний орган не повернув фінансову гарантію, за якою сплачено податок на додану вартість в сумі 66 766,65 грн. та мито в сумі 20 374,80 грн., а всього - 87 141,45 грн., то вказане питання має бути вирішено в судовому порядку разом із вимогами про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Представник позивача в судове засідання не прибув, 02 березня 2015 року через канцелярію суду подав клопотання вх. № 9383 в якому просить розглянути адміністративну справу за відсутності представника Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ». Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача 1 проти адміністративного позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях (вх. №8373 від 02 березня 2015 року) та зазначив, що відповідно до норм Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів у разі неможливості визнання митної вартості, заявленої декларантом або уповноваженою ним особою. Відповідач стверджує, що під час виконання митних формальностей посадовою особою митниці було встановлено, що декларантом заявлено суперечливі відомості щодо митної вартості задекларованих товарів, зокрема у поданих документах містяться розбіжності, які не дають можливості однозначно підтвердити числові значення складових ситної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари. Вказане викликає сумніви в достовірності інформації, зазначеної у поданих документах. Відповідач зазначає, що надані декларантом до митного оформлення платіжні доручення №1090 та №1107 не дали посадовій особі митниці можливості ідентифікувати за яку саме партію товару здійснювався переказ грошей. Також митний орган звертає увагу на невідповідність строків оплати визначеним умовам договору. Відтак, відповідач вважає, що дані документи не можуть слугувати належними документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Також відповідач вказує на те, що дата інвойсів є пізнішою за дату самих декларації країни відправлення, а також на те, що в митній декларації країни відправлення не простежуються умови поставки товару. Крім того митний орган посилається на те, що заявлений рівень митної вартості імпортованого позивачем товару значно нижчий у порівнянні з цінами на ідентичні (подібні) товари, митне оформлення яких вже здійснено. Враховуючи викладене, відповідачем у позивача витребувано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, але позивачем частково надані додаткові документи. Проте, як вказує відповідач, за результатами опрацювання наданих додаткових документів, вони не спростували існуючі розбіжності та жодним чином не обґрунтували достовірність заявленої митної вартості. Отже, подані до оформлення разом з митною декларацією документи містили розбіжності, які не було спростовано ані під час декларування товару, ані після витребування додаткових документів, тому митна вартість заявлена позивачем за ціною контракту, документально не підтвердилась. З огляду на викладене відповідачем прийняті спірні рішення про коригування митної вартості товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів. Також у зв'язку з цим прийняті спірні картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Відповідач вважає, що Митниця при прийнятті спірних Рішень та Карток відмови діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача 1 в судове засідання не прибув, 26 лютого 2015 року до суду надіслав клопотання, в якому просить суд розглянути адміністративну справу без участі представника Східної митниці Міндоходів.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, відзив на адміністративний позов не надав, клопотань та заяв від відповідача 2 на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ» 20.09.2006 зареєстроване, як юридична особа за адресою: 85325, Донецька область, Красноармійський район, с. Рівне, вул. Шопена, буд. 1-А, ідентифікаційний код 34626750.

Матеріалами адміністративної справи встановлено, що між Компанією GOLDEN GAIN INC.LTD, КНР (продавець) з однієї сторони та Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» (покупець) з іншої сторони укладено Контракт №AGLG_01 від 07 березня 2014 року відповідно до якого, продавець продає, а покупець придбаває зареєстровані та дозволені до застосування в Україні кормові добавки, а саме:

- L-Треонін 98,5% в у вигляді порошку;

- L-Лізін моногідрохлорид 98,5 % кормовий у вигляді порошку.

Відповідно до додатку №1 до Контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року продавець та покупець прийшли до згоди на поставку наступного товару:

- L-Лізін моногідрохлорид 98,5 % кормовий у вигляді порошку у кількості 108 т. за ціною 1165 USD/t на загальну суму 125820,00 USD;

- L-Треонін 98,5% в у вигляді порошку у кількості 40 т. за ціною 1735 USD/t на загальну суму 69400,00 USD;

Відповідно до додатку №1 до Контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року загальна сума постановки становить 195220,00 USD.

Для здійснення митного оформлення 08.07.2014 позивачем до митного органу подано митна декларація по формі МД-2 №:

- /2014/003753 довідковий № 7176 (згідно графи 7 ВМД). Відповідно до вказаної декларації позивачем до митного оформлення було заявлено: товар-1 - L-Треоніна 98,5% в у вигляді порошку, митна вартість якого склала 408922,32 грн., платежі з ввізного мита склали 26579,95 грн. та ПДВ у розмірі 87100,45 грн. (відповідно до графи №47 декларації); товар-2 - L-Лізін моногідрохлорид 98,5 % кормовий у вигляді порошку, митна вартість якого склала 247121,07 грн., платежі з ввізного мита склали 16062,87 грн. та ПДВ у розмірі 52636,79 грн. (відповідно до графи №47 декларації);

Позивачем для підтвердження митної вартості товарів, визначеної у МД-2 /2014/003753 митному органу подано наступні документи: товарно-транспортну накладну (CMR) №639 від 02.07.2014; коносамент - MSCUXJ505762 від 06.05.2014; платіжний документ про 100% сплаті за партію товару №1090 від 24.04.2014; платіжний документ про 100% сплаті за партію товару №1107 від 19.05.2014; прайс-лист продавця б/н від 07.03.2014; прайс-лист виробника б/н від 05.03.2014; висновок №2507 від 20.06.2014 ДП «Укрпромзовнішекспертиза» про відповідність вартості України; інвойс №2 от 29.04.2014; пакувальний лист б/н від 29.04.2014; контракт - AGLG_01 від 07.03.2014; додаток до контракту №1 від 07.03.2014 ; ветеринарне свідоцтво форми Ф-2 №Ц-27№047559 від 08.07.2014; відмітка-штамп екологічного контролю на коносаменті № 2761 від 23.04.2014; відмітка-штамп радіологічного контролю на коносаменті № 2761 від 23.04.2014; підтвердження сплати державній інспекції охорони природи № 915 від 26.07.2001; держ.реєстрація кормової добавки №АА-03078-04-12 від 23.02.2012; сертифікат походження товару №G80375 від 29.04.2014; сертифікат якості від 27.02.2014; екологічна декларація № 38904 від 17.06.2014; паспорт безпечності продукту; лист Продавця про внутрішній контракт б/н від 16.06.2014; експортна декларація № 20040447 від 28.04.2014.

- 700200000/2014/003754 довідковий № 7177 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої була заявлена митна вартість L-Лізін моногідрохлорид 98,5 % кормовий у вигляді порошку у розмірі 247121,07 грн., платежі з ввізного мита склали 16062,87 грн. та ПДВ у розмірі 52636,79 грн. (відповідно до графи №47 декларації).

Позивачем для підтвердження митної вартості товару визначеної у МД-2 700200000/2014/003754 митному органу подано наступні документи: контракт - AGLG_01 від 07/03/2014; додаток до контракту № 1 від 07.03.2014; CMR товарно-транспортна накладна № 640 від 02.07.2014; коносамент - MSCUXJ505754 від 06.05.2014; платіжний документ про 100% сплаті за партію товару № 1090 від 24.04.2014; платіжний документ про 100% сплаті за партію товару №1107 від 19.05.2014; прайс-лист продавця б/н від 07.03.2014; прайс-лист виробника б/н від 05.03.2014; висновок №2507 від 20.06.2014 ДП «Укрпромзовнішекспертиза» про відповідність вартості товару ринковим цінам України; інвойс № 0 від 29.04.2014; пакувальний лист б/н від 29.04.2014; ветеринарне свідоцтво форми Ф-2 № Ц-27№047560 від 08.07.2014; відмітка-штамп екологічного контролю на коносаменті № 2761 від 23.04.2014; відмітка-штамп радіологічного контролю на коносаменті № 2761 від 23.04.2014; підтвердження сплати держ.інспекції Охорони природи № 915 від 26.07.2001; держ.реєстрація кормової добавки №АА-03947-04-12 від 17.12.2012; сертифікат походження товару сертифікат №G80374 від 29.04.2014; сертифікат якості від 07.04.2014; екологічна декларація № 38903 від 17.06.2014; паспорт безпечності продукту; лист Продавця про внутрішній контракт б/н від 16.06.2014; 20203174 від 28.04.2014 - експортна декларація.

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною Контракту щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

08 липня 2014 року на електронну адресу представника позивача від Східної митниці Міндоходів надійшли повідомлення №33160 та №33161 відповідно, стосовно оформлення митних декларацій № /2014/003753 та № 700200000/2014/003754.

Так, відповідно до повідомлень №33160 та №33161 для підтвердження митної вартості митним органом запитано у декларанта додаткові документи:

- договір із третіми особами, що пов'язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов контракту;

- виписку з бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів.

Представник позивача супровідним листом №16/14-1 від 16.07.2014 надав митному органу документи у відповідності до повідомлень №33160 та №33161.

Східна митниця Міндоходів 17.07.2014 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №700000002/2014/000063/1 (у відношенні митної декларації №700200000/2014/003753 від 08.07.2014) та №700000002/2014/000064/1 (у відношенні митної декларації №700200000/2014/003754 від 08.07.2014).

Рішення про коригування митної вартості товарів №700000002/2014/000063/1 від 17.07.2014 обґрунтовано тим, що згідно ст. 52 МКУ, декларант зобов'язаний подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та у зв'язку з тим, що відомості не підтверджені документально, метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований (ст.58 МКУ). Відповідач 1 здійснив коригування митної вартості товару за резервним методом на підставі аналізу бази даних ЄАІС ДМСУ та МД № 902040002/2014/420917 від 07.07.2014 в рішенні від 17.07.2014 №700000002/2014/000063/1 митна вартість товару-1 визначена митним органом в розмірі 2510,00 USD /t (митна вартість заявлена декларантом становить 1735,00 USD/t), митна вартість товару-2 визначена митним органом в розмірі 1790,00 USD /t (митна вартість заявлена декларантом становить 1165,00 USD/t).

Рішення про коригування митної вартості товарів №700000002/2014/000064/1 від 17.07.2014 обґрунтовано тим, що згідно ст. 52 МКУ, декларант зобов'язаний подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та у зв'язку з тим, що відомості не підтверджені документально, метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований (ст.58 МКУ). Відповідач 1 здійснив коригування митної вартості товару за резервним методом на підставі аналізу бази даних ЄАІС ДМСУ та МД № 100250001/2014/013024 від 27.05.2014 в рішенні від 17.07.2014 №700000002/2014/000064/1 - митна вартість визначена в розмірі 1790,00 USD/t (митна вартість заявлена декларантом становить - 1165,00 дол. USD/t).

На підставі наведених рішень, 17.07.2014 Східною митницею були складені та надані декларанту, картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700000002/2014/00111 (у відношенні митної декларації №700200000/2014/003753 від 08.07.2014) та №700000002/2014/00112 (у відношенні митної декларації №700200000/2014/003754 від 08.07.2014).

У зв'язку з прийняттям митним органом вищевказаних Рішень про коригування митної вартості та Карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, керуючись частиною 3 статті 52 та частиною 7 статті 55 Митного кодексу України, декларант задекларував митну вартість за резервним методом та подав до Східної митниці Міндоходів наступні МД:

- № 700200000/2014/003993 від 18.07.2014 - задекларовано ціну товару 406 617,10 грн.;

- № 700200000/2014/003995 від 18.07.2014 - задекларовано ціну товару 245 727,97 грн.

Вказані декларації прийняті Східною митницею Міндоходів.

За новими деклараціями позивачем в якості фінансової гарантії було сплачено податок на додану вартість у розмірі 66766,65 грн. та ввізне мито у розмірі 20374,80 грн.

Не погодившись із рішеннями, картками відмови Східної митниці Міндоходів щодо відмови у митному оформлені товару за ціною угоди, а також із вимогою повернути надмірно сплачені до Державного бюджету України кошти, Приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ» звернулось із адміністративним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем 1, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявлених у декларація митної вартості товару №/2014/003753 та №700200000/2014/003754 від 08.07.2014 були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Східною митницею Міндоходів встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Так, щодо ВМД від 08.07.2014 № 700200000/2014/003753 визначено, що: відповідно до п. 2 Додатку № 1 від 07.03.2014 до зовнішньоекономічного контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року оплата за товар здійснюється у два етапи: 1-й етап: 30% вартості партії товару, сплачуються покупцем продавцю у якості авансового платежу не пізніше 3-х днів до відвантаження товару зі складу виробника; 2-й етап: покупець здійснює завершальний розрахунок за кожну поставлену партію товару у розмірі 70% від фактичної вартості кожної поставленої партії товару протягом 2-х банківських днів проти коносаменту на відповідну партію товару. Отже, сума оплати першого етапу даної партії товару повинна складати 16 701,0дол.США, другого - 38 969,0дол.США (та повинна бути сплачена протягом 2-х банківських днів проти коносаменту від 06.05.2014 № MSCUXJ505762, однак датою платіжного доручення є 19.05.2014 № 1107, а сума значно вища та складає 53 648,0 дол.США). До митного оформлення надані платіжні доручення від 24.04.2014 № 1090 (на суму 22 992,0дол.США) та від 19.05.2014 № 1107 (на суму 53 648,0дол.США). Також, в наданих платіжних дорученнях в призначенні платежу є посилання на інвойси від 17.04.2014 №№VIV27/28, VIV27/29, які не надано до митного оформлення. Необхідно підкреслити, що зазначений у платіжних дорученнях код банку бенефіціару COMMCN3XOBU є відмінним від коду, зазначеного у п. 12 зовнішньоекономічного контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року, а саме COMMCN3XOBUADD. В наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 28.04.2014 № 20203173 та № 20040447 зазначено інвойс № 2, який був виданий згодом, а саме 29.04.2014. Разом з цим, в митній декларації країни відправлення не простежується умови поставки товару.

Щодо ВМД від 08.07.2014 № 700200000/2014/003754 визначено, що: відповідно до п. 2 Додатку № 1 від 07.03.2014 до зовнішньоекономічного контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року оплата за товар здійснюється у два етапи: 1-й етап: 30% вартості партії товару, сплачуються покупцем продавцю у якості авансового платежу не пізніше 3-х днів до відвантаження товару зі складу виробника; 2-й етап: покупець здійснює завершальний розрахунок за кожну поставлену партію товару у розмірі 70% від фактичної вартості кожної поставленої партії товару протягом 2-х банківських днів проти коносаменту на відповідну партію товару. Отже, сума оплати першого етапу даної партії товару повинна складати 6 291,0дол.США, другого - 14 679,0дол.США (та повинна бути сплачена протягом 2-х банківських днів проти коносаменту від 06.05.2014 № MSCUXJ505764, однак датою платіжного доручення є 19.05.2014 № 1107, а сума значно вища та складає 53 648,0 дол.США). До митного оформлення надані платіжні доручення від 24.04.2014 № 1090 (на суму 22 992,0дол.США) та від 19.05.2014 № 1107 (на суму 53 648,0дол.США). Також, в наданих платіжних дорученнях в призначенні платежу є посилання на інвойси від 17.04.2014 №№VIV27/28, VIV27/29, які не надано до митного оформлення. Необхідно підкреслити, що зазначений у платіжних дорученнях код банку бенефіціару COMMCN3XOBU є відмінним від коду, зазначеного у п. 12 зовнішньоекономічного контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року, а саме COMMCN3XOBUADD. В наданій копії митної декларації країни відправлення від 28.04.2014 № 20203174 зазначено інвойс № 0, який був виданий згодом, а саме 29.04.2014. Разом з цим, в митній декларації країни відправлення не простежується умови поставки товару.

Тобто, митним органом у ВМД від 08.07.2014 № 700200000/2014/003753 та № 700200000/2014/003754 виявлено фактично ідентичні розбіжності.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

На письмові вимоги відповідача 1, 16.07.2014 декларантом надано письмове пояснення та документи, оформлені супровідним листом №16/14-1.

Зокрема, митному органу були надані: копії інвойсів-проформи компанії GOLDEN GAIN INC.LTD, КНР №№VIV27/28, VIV27/29 від 17.04.2014 та виписки по рахункам 371 «Розрахунки по виданим авансам» за квітень 2014 року та рахунком 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» за квітень 2014 року.

Також роз'яснено, що базис поставки за контрактом №AGLG_01 від 07 березня 2014 року та додатком №1 від 07.03.2014, укладеному позивачем із Компанією GOLDEN GAIN INC.LTD, КНР є СІР порт Одеса, що передбачає сплату продавцем витрат та фрахт, необхідні для поставки товару в зазначений порт призначення. Тому, ПрАТ «АПК- ІНВЕСТ» не включало до митної вартості інші витрати, через що відсутні додаткові договори (угоди, контракти) із третіми особами, що пов'язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; надати договір (угоду, контракт), укладений Компанією GOLDEN GAIN INC.LTD, КНР із виробником товарів не вбачається можливим через умови конфіденційності (копія листа Компанії GOLDEN GAIN INC.LTD, КНР від 16.06.2014р. із перекладом ТПП на російську мову; роз'яснено, що декларант не здійснював жодних платежів третім особам на користь Компанії GOLDEN GAIN INC.LTD, (КНР), не сплачувало жодних комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов контракту а тому надання запитаних документів не вбачається можливим; оскільки ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» не укладало жодних Ліцензійних чи авторських договорів що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, надання запитаних документів не вбачається можливим.

Крім того, з метою підтвердження належності реквізитів банку бенефіціару Компанії GOLDEN GAIN INC.LTD, КНР та факту отримання нею оплати за оцінюваний товар декларантом надано копії наступних документів:

- Лист філії ПАТ «УКРЕКСІМБАНК» в м. Донецьк №051-12/1617 від 27.06.2014р. про відповідність реквізитів банку беніфіціара, вказаних у платіжних дорученнях в іноземній валюті з реквізитами, вказаними у Контракті №AGLG_01 від 07 березня 2014 року;

- Лист ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» на адресу Компанії GOLDEN GAIN INC.LTD, (КНР) від 27.06.2014р. про надання інформації про отримання оплати за товар згідно Додатку №1 від 07.03.2014р. до Контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року (із перекладом ТПП).

- Лист Компанії GOLDEN GAIN INC.LTD, (КНР) на адресу ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» від 03.07.2014р. про падання інформації про отримання оплати за товар згідно Додатку №1 від 07.03.2014р. до Контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року (із перекладом ТПП).

Також, з метою метою розяснення обставин щодо дати складання комерційних інвойсів та експортних декларацій, надано копії наступних документів:

- Лист ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» на адресу Компанії GOLDEN GAIN INC.LTD, (КНР)від 15.07.2014р. про надання розяснення щодо складання комерційних інвойсів датою, що є пізнішою за дату складання експортних декларацій країни-відправлення щодо поставки товару згідно Додатку №1 від 07.03.2014р. до Контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року (із перекладом ТПП).

- Лист Компанії GOLDEN GAIN INC.LTD, (КНР) на адресу ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» від 16.07.2014р. про надання розяснення щодо складання комерційних інвойсів датою, що є пізнішою за дату складання експортних декларацій країни-відправлення щодо поставки товару згідно Додатку №1 від 07.03.2014р. до Контракту №AGLG_01 від 07 березня 2014 року (із перекладом ТПП).

Наданими на вимогу митниці додаткові документи, на думку суду, повністю усуваються ті розбіжності, про які говорить митниця у письмових повідомленнях декларанту, а згодом і в оскаржуваних рішеннях.

Крім того, відповідачем 1 не доведено яким чином розбіжності в оформленні документів, зазначені Східною митницею впливають на митну вартість товару.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що відповідачем 1 не обґрунтовані висновки, що митна вартість товарів відповідно до МД-2 №/2014/003753 та МД-2 №700200000/2014/003754 не може бути визначена за основним методом, та перехід до застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Крім того, відповідач 1 в рішеннях про коригування митної вартості товарів не вказував на недостатність документів для визначення митної вартості товару за МД-2 №/2014/003753 та МД-2 №700200000/2014/003754, а лише зазначав про технічні розбіжності таких документів, які самі по собі не впливають на вартість митного оформлення товару.

Щодо неповноти поданих додатково документів суд зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень). Більш того, декларант належним чином підтвердив обєктивну неможливість подання деяких доадтково витребуваних митницею документів, що підтверджено відповідними доказами.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваних рішеннях зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД № 902040002/2014/420917 від 07.07.2014 та МД № 100250001/2014/013024 від 27.05.2014.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості Східною митницею Міндоходів у графі 33 спірних рішень, крім номеру та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів №70000000/2014/000064/1 від 17 липня 2014 року та №700000002/2014/000063/1 від 17 липня 2014 року та картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.07.2014 № 700000002/2014/00111 та № 700000002/2014/00112, а відтак їх слід визнати протиправними та скасувати.

Щодо позовних вимог Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області повернути надмірно перераховані до Державного бюджету України суми фінансових гарантій, за якими позивачем було сплачено податок на додану вартість на загальну суму 66766,65 грн. та мито в сумі 20374,80 грн. суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно з приписами частини третьої зазначеної статті, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до приписів частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618.

Розділом III зазначеного Порядку передбачено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Спільним наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 № 882/1188 затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - Порядок № 882/1188).

Пунктом 7 Порядку № 882/1188 передбачено, що орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

За платежами, належними державному бюджету, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства. Місцевий фінансовий орган у строк не пізніше ніж протягом двох робочих днів здійснює погодження отриманих висновків шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, засвідченим печаткою, та повертає їх згідно з Реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Міндоходів.

Орган Міндоходів не пізніше наступного робочого дня від дати отримання висновку, погодженого місцевим фінансовим органом, передає його згідно з Реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Казначейства.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку (п. 10 Порядку № 882/1188).

Під час судового розгляду справи представником позивача не надано суду доказів подання до митного органу заяви про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано визначеного вказаними вище нормативними актами порядку повернення надмірно сплачених платежів.

Відтак, позовні вимоги позивача про повернення (стягнення) з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість та суму ввізного мита задоволенню не підлягають, оскільки є формою втручання в повноваження митних органів та органів Державного казначейства України та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Крім того, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, суд фактично визначить митну вартість ввезеного нею товару за першим методом, чим підмінить митний орган. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України 17 грудня 2013 року в справі № 21-439а13, яка в силу статті 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, у задоволенні позову про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області повернути надмірно перераховані до Державного бюджету України суми фінансових гарантій, за якими позивачем було сплачено податок на додану вартість на загальну суму 66766,65 грн. та мито у розмірі 20374,80 грн. суд відмовляє.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до Східної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів і карток відмови у прийнятті митних декларацій, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Східної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 17.07.2014 № 700000002/2014/000063/1 та № 700000002/2014/000064/1.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.07.2014 № 700000002/2014/00111 та № 700000002/2014/00112.

Присудити з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» 255,78 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко