Справа № 401/3842/14-а
Суддя: Гармаш Т. І.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/3842/14-а ; 2-а/401/4/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2015 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Гармаш Т.І., при секретарі Липко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди у зв'язку із незаконним звільненням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області та просить ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати наказ № 31-0 від 22 липня 2014 року про її звільнення, поновити її на посаді головного державного ревізора-інспектора Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.07.2014 року по день поновлення на роботі, а також стягнути на її користь в якості компенсації моральної шкоди 10000 грн.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона працювала на посаді головного державного -ревізора-інспектора відділу камеральних перевірок управління податкового аудиту. Наказом № 31-0 від 22 липня 2014 року її було звільнено з вказаної посади у зв'язку із скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Вважає, що вказаний наказ є незаконним та підлягає скасуванню з таких підстав:

по-перше при її звільненні не було дотримано вимог статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі, а саме не враховано, що вона є інвалідом третьої групи, є єдиним працівником із самостійним заробітком та має на утриманні малолітню дитину;

по-друге при звільненні їй запропонували переведення на іншу роботу, а саме на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування єдиного соціального внеску управління доходів і зборів з фізичних осіб, яка є тимчасовою на період перебування у відпустці по догляду за дитиною до трьох років основного працівника, що на її думку, не відповідає вимогам ст. 42-2 КЗпП України;

по-третє на її звільнення роботодавець не отримав згоду профспілкового комітету, первинної профспілкової організації, членом якої вона є.

Позивач вважає, що незаконним звільненням їй була спричинена моральна шкода, яка полягала у тому, що у неї погіршився стан здоров'я та психоемоційний стан, що супроводжується розладами сну, підвищенням тиску та іншими розладами. Матеріальний еквівалент завданої моральної шкоди позивачка оцінює у 10000 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини та на докази, що їх стверджують

Представник відповідача Анцибор Л.В. позов не визнала у повному обсязі та вказала, що звільнення ОСОБА_1 відбулось у відповідності з вимогами трудового законодавства. Зокрема, зазначає, що відповідно до Закону України від 27 березня 2014 року № 1165 «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» у частині скорочення граничної чисельності працівників центральних органів виконавчої влади не менш ніж на 10 відсотків та відповідного наказу Світловодської ОДПІ штат працівників Світловодської ОДПІ станом на 22 травня 2014 року було скорочено з 66 до 62 штатних одиниць, тобто скорочено у кожному відділі по одній штатній одиниці. Управління податкового аудиту реорганізовано у відділ податкового аудиту з меншою штатною чисельністю, що потягло за собою переведення працівників та скорочення штатної одиниці. Позивачка була попереджена про наступне вивільнення та одночасно їй було запропоновано переведення на інші посади, які були рівнозначними займаній нею посаді. Вказані посади були вільними на час відпустки по догляду за дитиною до 3-років основних працівників. Від переведення на вказані посади позивачка відмовилась. При звільненні ОСОБА_1 не повідомляла роботодавця про ту обставину, що вона є єдиним членом сім'ї із самостійним заробітком. Інші обставини, зазначені позивачкою не надають їй переважного права на залишення на роботі. Вважає, що позивачкою не доведено факт та розмір заявленої моральної шкоди.

Представник відповідача, яка представляє первинну профспілкову організацію Світловодську ОДПІ Цибульська Т.Е. суду пояснила, що на засіданні профспілкового комітету Світловодської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області 16.12.2014 року у присутності ОСОБА_1 була надана згода на її звільнення. Склад профспілкового комітету змінювався. Рішень про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 профспілковий комітет не приймав.

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем та була звільнена на підставі наказу від 22 липня 2014 року з посади головного державного ревізора-інспектора відділу камеральних перевірок управління податкового аудиту Світловодської ОДПІ у зв'язку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.5).

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами), розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був він попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення.

Наказом від 19 травня 2014 року № 322 "Про введення в дію переліку змін № 1 до структури Світловодської ОДПІ" передбачено 62 штатні одиниці із фондом заробітної плати 80011, та з 20 травня 2014 року введено у дію перелік змін № 1 до структури Світловодської ОДПІ (а.с.48-49).

Згідно додатку до зазначеного наказу (а.с.50) зі структури Світловодської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області було виведено Управління податкового аудиту із штатною чисельністю 11 осіб та введено до структури Відділ податкового аудиту із штатною чисельністю 10 осіб.

Штатним розписом станом на 01.01.2014 року (а.с.57-58) було передбачено 66 штатних одиниць із фондом заробітної плати 85448 грн.

На підставі наказу від 21 травня 2014 року № 17-ф були внесені зміни до штатного розпису згідно переліку змін.

Відповідно до переліку змін № 1 до штатного розпису, затвердженого 20.05.3014 року (а.с.56) штатним розписом передбачено 62 штатні одиниці із фондом заробітної плати 80011 грн. Переліком змін № 2 до штатного розпису, затвердженого 25.06.2014 року (а.с.55) передбачено 62 штатні одиниці із фондом заробітної плати 80011.

Таким чином суд вважає, що дійсно у штатному розписі Світловодської ОДПІ мали місце зміни, відповідно до яких було скорочено чотири штатні одиниці.

Судом встановлено, що 22.05.2015 року ОСОБА_1 була попереджена про наступне вивільнення з 22 липня 2014 року на підставі Закону України від 27.03.2014 року № 1165 «Про внесення змін до Закону «Про державний бюджет України на 2014 рік», наказу Світловодської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області № 322 від 19.05.2014 року та наказу Світловодської ОДПІ ГУ Міндоходів № 17-ф від 21.05.2014 року «Про внесення змін до штатного розпису». Водночас їй було запропоновано переведення на інші вакантні посади на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років основних працівників. ОСОБА_1 відмовилась від переведення на запропоновані їй посади, про що засвідчила своїм підписом (а.с.4)

Частиною другою ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини 3 ст.49-2 одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

З протоколу засідання комісії по вирішенню проблемних питань під час проведення реорганізації, скорочення чисельності, або штату працівників від 21 липня 2014 року (а.с.52) вбачається, що ОСОБА_1 пропонувались різні посади у тому числі і посада головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування єдиного соціального на постійній основі, від якого вона відмовилася.

Беручи уваги зазначені обставини, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 мала можливість зайняти одну із запропонованих їй посад, проте вона не скористалась своїм правом, а тому приходить до висновку, що відповідачем були дотримані вимоги ч.2 ст.40 КЗпП України та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що вона мала переважне право на залишення на роботі, оскільки на час звільнення вона була єдиним членом сім'ї із самостійним заробітком, інвалідом третьої групи, а також та на її утриманні перебувала неповнолітня дитина 2010 року народження.

У якості доказів, які підтверджують її переважне право на залишення на роботі позивачка надає копію трудової книжки ОСОБА_4, копію свідоцтва про народження ОСОБА_5, довідку до акта МСЕК та пенсійне посвідчення (а.с.9-11)

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, особам, перелік яких визначений пунктами 1-9 частини другої зазначеної статті.

З висновку комісії по вирішенню проблемних питань під час проведення реорганізації, скорочення чисельності, або штату працівників від 21 липня 2014 року (а.с.53) встановлено, що посади які підпадали під скорочення були визначені правильно з урахуванням збереження дієздатності та повного якісного функціонування структурних підрозділів інспекції та визначені працівники відповідно до їх кваліфікаційних здібностей, професійної підготовки (придатності) ставленням до виконання своїх функціональних обов'язків.

З пояснень відповідача встановлено, що при скороченні штату працівників переважне право на залишення на роботі було надано працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, до кола яких не входила ОСОБА_1 При цьому було враховано те, що ОСОБА_1 у зв'язку із неналежним виконанням своїх обов'язків притягувалась до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказів (а.с.137-140).

Отже, судом встановлено, що при скороченні штату працівників Світловодської ОДПІ, відповідачем був застосований критерій для переважного права на залишення на роботі, визначений частиною 1 статті 42 КЗпП України, а саме кваліфікаційні характеристики та продуктивність праці працівників.

Крім цього позивачка ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона повідомляла роботодавця, що на час звільнення вона була єдиним членом сім'ї із самостійним заробітком. Інші підстави, на які посилається позивачка ОСОБА_1, не визначені переліком, передбаченим частиною 2 статті 42 КЗпП України.

Таким чином, суд не знаходить у діях відповідача порушень вимог статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Частиною 1 статті 43 КЗпП України, передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Довідкою первинної профспілкової організації від 23.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 була членом профспілкової організації Світловодської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області (а.с.13).

Під час розгляду справи з'ясувалось, що при звільненні ОСОБА_1 виборний орган первинної профспілкової організації не розглядав питання щодо надання (не надання) згоди на її звільнення.

У зв'язку із цим ухвалою суду від 28.10.2014 року було зупинено провадження у справі та запитано згоду профспілкового комітету Світловодської ОДПІ на звільнення ОСОБА_1.(а.с.64-65).

Відповідно до протоколу № 22 від 16.12.2014 року у присутності ОСОБА_1 та її представника адвоката Сіромахи М.А. профспілковий комітет Світловодської ОДПІ надав згоду на звільнення ОСОБА_1 (а.с.74-76).

Доводи представника позивача Сіромахи М.А. про існування іншого протоколу профспілкового комітету Світловодської ОДПІ відповідно до якого у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 було відмовлено, суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені доказами.

За клопотанням представника позивача судом була витребувана інформація що перебування позивачки ОСОБА_1 членом виборного органу первинної профспілкової організації Світловодської ОДПІ.

Лист голови первинної профспілкової організації Цибульської Т.Е. від 18.02.2015 року (а.с.121) містить суперечливу інформацію щодо перебування ОСОБА_1 членом виборного органу первинної профспілкової організації Світловодської ОДПІ, а саме вказує що на день звільнення, а саме на 22.07.2014 року ОСОБА_1 перебувала у складі профспілкового комітету, але разом з тим у цьому ж листі зазначає, що до списку осіб, які були обрані до складу профспілкового комітету станом на 22.07.2014 року ОСОБА_1 не входила.

Суд вважає, що доказом обрання складу профспілкового комітету та виключення з його складу окремих членів, можуть бути лише протоколи загальних зборів членів первинної профспілкової організації, а тому не бере до уваги інформацію зазначену головою первинної профспілкової організації Цибульською Т.Е. у листі від 18.02.2015 року, як доказ перебування ОСОБА_1 членом виборного органу первинної профспілкової організації.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає що позов не підлягає задоволенню у зв'язку із недоведеністю порушень трудового законодавства відповідачем під час звільнення з роботи позивача ОСОБА_1

На підставі викладеного та ст.ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України, керуючись ст.ст. ст.160, ст.161, ст. 162, ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

У позові ОСОБА_1 до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди у зв'язку із незаконним звільненням - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ч. 3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : Т.І.Гармаш