Справа № 826/474/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/474/15 Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання - Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання бездіяльності протиправною, визнання листа № 009-870 від 17.12.2014 необґрунтованим та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді та не вирішенні по суті вимог заяви ОСОБА_3 від 08.12.2014 щодо його участі у процесі прийняття рішення за його заявою від 08.12.2014; визнати бездіяльність (або дії), які полягають у порушенні права ОСОБА_3 на участь у процесі прийняття рішення за його заявою від 08.12.2014 протиправною; визнати бездіяльність відповідача, яка полягає у не вирішенні по суті обставин протиправних дій посадових осіб Київської міської державної адміністрації, про які позивачем повідомлено відповідача заявою від 08.12.2014; визнати лист (рішення) відповідача від 17.12.2014 № 009-870 необґрунтованим, оскільки лист містить відомості, які суперечать діючому в Україні праву; визнати бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні ОСОБА_3 роз'яснення порядку оскарження рішення (відповіді) від 17.12.2014 № 009-870 протиправною; зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 08.12.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2014р. позивач звернувся до відповідача зі зверненням, в якому виклав зауваження стосовно неправомірної відмови 05.12.2014 під час відвідування ним відділу прийому громадян виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) у реєстрації його запиту на інформацію та усного звернення працівниками відділу особистого прийому громадян управління з питань звернень громадян апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що є порушенням норм Закону України «Про звернення громадян».

Листом від 17.12.2014 № 009-870 за підписом керівника апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) В. Бондаренка за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 від 08.12.2014, позивачу надано відповідь на зазначене звернення.

Вважаючи, що при розгляді звернення від 08.12.2014 відповідачем допущено протиправні дії та бездіяльність, які порушують положення Закону України «Про звернення громадян», позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача є необґрунтованими, а відповідач, в свою чергу, при наданні відповіді на звернення позивача, діяв у межах та у спосіб, передбачений Законом.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись в повній мірі не може, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 15 даного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 16 цього Закону, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно частини 1 ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, у зверненні від 08.12.2014 позивач зазначав, що 05.12.2014 він особисто прибув до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, з метою реєстрації у відділі особистого прийому громадян запиту на інформацію. Проте, співробітником даного відділу ОСОБА_4 у реєстрації вказаного запиту відмовлено з посиланням на те, що відділ доступу до публічної інформації розташований за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 51-Б. Позивач, не знайшовши відділу прийому запитів за вказаною адресою, був вимушений повернутися, проте ОСОБА_4 відмовився реєструвати запит позивача, а начальник відділу особистого прийому громадян ОСОБА_6 зазначив, що лист позивача є заявою і «треба так його озаглавити», після чого таке звернення буде розглянуто упродовж місяця, на що позивач не погодився.

Також позивач просив ОСОБА_4 прийняти у нього усну заяву, у чому йому було відмовлено з посиланням на прийняття усних заяв за телефоном.

У цей же день позивач звернувся з усною скаргою на дії ОСОБА_4 до начальника відділу ОСОБА_6, який відмовився приймати цю скаргу та записувати її, та відмовився приймати запит позивача на інформацію від 05.12.2014. Пізніше, до кабінету прибула начальник управління з питань звернень громадян ОСОБА_5 з двома працівниками міліції, та запропонувала позивачу надати паспорт громадянина України із зазначенням реєстрації місця його проживання, що останній відмовлявся зробити. Позивач наполягав на реєстрації його запиту на інформацію, а також усного звернення відповідно до законодавства, проте йому було відмовлено, при цьому ОСОБА_5 у різкій формі повідомила позивача, що усні звернення є анонімними, а тому розглядатись не будуть, відмовилась прийняти скаргу на неї й усі її дії були спрямовані на вчинення неправомірних дій позивачем, заважаючи йому подати звернення, після чого остання зазначила, що прийом громадян завершено.

Враховуючи наведене, позивач просив перевірити факти, викладені у його зверненні, з'ясувати причини та недоліки у роботі, дозволити позивачу особисто викласти аргументи особі, що перевіряє скаргу, взяти участь у перевірці звернення, дозволити позивачу бути присутнім при розгляді даної скарги та притягнути винних до відповідальності.

Листом від 17.12.2014 № 009-870 за підписом керівника апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) В. Бондаренка за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 від 08.12.2014, позивачу з посиланням на норми Положення про управління інформаційного забезпечення та доступу до публічної інформації апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу від 12.11.2014 № 1326 та норми Положення про управління з питань звернень громадян апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу від 30.10.2014 № 1246, повідомлено про компетенцію управлінь та підпорядкованих їм відділів щодо реєстрації запитів на інформацію та звернень, а також щодо місць розташування вказаних управлінь. Також позивачу повідомлено, що керівником апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було проведено бесіду з начальником управління з питань звернень громадян ОСОБА_5, якій наголошено на посиленні стресостійкості у роботі з заявниками та попереджено про необхідність вжиття заходів для усунення в подальшій роботі конфліктних ситуацій, що можуть виникнути при спілкуванні з населенням. Крім того, у вказаному листі позивачу неодноразово принесені вибачення за ситуацію, що склалася при його зверненні до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та запевнено про здійснення всіх необхідних заходів для забезпечення його права та прав інших громадян на звернення до виконавчого органу та його посадових осіб.

Як вбачається з листа від 17.12.2014 № 009-870 відповідь на звернення позивача від 08.12.2014 відповідачем надана у строки, визначені вказаним Законом.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що Законом України «Про звернення громадян» визначено порядок прийняття та розгляду усних звернень громадян.

Проте, посилання відповідача у листі від 17.12.2014 № 009-870 на ту обставину, що до цього часу у Законі України «Про звернення громадян» не передбачено раціонального механізму реалізації громадянами конституційного права на звернення шляхом подання усних звернень, не свідчить про необґрунтованість відповіді на звернення позивача від 08.12.2014, враховуючи, між іншим, що у цій же відповіді позивачу принесені численні вибачення за створені незручності.

Щодо посилань позивача на протиправну бездіяльність відповідача щодо не роз'яснення йому у відповіді від 17.12.2014 № 009-870 порядку оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду його скарги від 08.12.2014, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до частини 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно приписів Порядку розгляду звернень громадян у виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 23.06.2011 № 1044 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.10.2013 № 1930) за підсумками вирішення звернень громадян може бути прийнято одне з таких рішень, а саме: задоволено, роз'яснено, відмовлено.

Отже, необхідною умовою для зазначення у рішенні роз'яснення порядку його оскарження є наявність необґрунтованої заяви чи скарги.

Водночас, з відповіді відповідача вбачається, що звернення позивача від 08.12.2014 не було визнано необґрунтованим, а позивачу була надана відповідь та принесено численні вибачення.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо посилань позивача на порушення відповідачем його права бути присутнім при розгляді звернення, а також надати можливість позивачу особисто викласти аргументи його звернення (скарги).

Так, згідно ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

З наведених правових норм вбачається, що позивач має право брати участь у перевірці поданої ним заяви та бути присутнім при її розгляді.

В свою чергу, на відповідача покладений Законом обов'язок щодо запрошення громадянина, який звернувся із заявою на її розгляд уповноваженою особою.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем було порушено зазначено право позивача на особисту присутність під час розгляду заяви, а також не виконано покладеного на відповідача обов'язку щодо запрошення позивача на розгляд та вирішення даної заяви.

Враховуюче вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що вимоги адміністративного позову в цій частині є обґрунтованими.

Водночас, стосовно іншої частини позовних вимог, колегія суддів визнає рішення суду першої інстанції вірним та не вбачає підстав для його скасування.

Отже, колегія суддів, відповідно до ст. 205 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати в частині визнання бездіяльності (або дії), які полягають у порушенні права ОСОБА_3 на участь у процесі прийняття рішення за його заявою від 08.12.2014 протиправною, та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог, в іншій частині позовних вимог, постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2015 року - скасувати в частині визнання бездіяльності (або дії), які полягають у порушенні права ОСОБА_3 на участь у процесі прийняття рішення за його заявою від 08.12.2014 протиправною, та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати бездіяльність (або дії) Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які полягають у порушенні права ОСОБА_3 на участь у процесі прийняття рішення за його заявою від 08.12.2014 - протиправною.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Постанова складена у повному обсязі 27.03.2015р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.