Справа № 357/448/15-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/448/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Дмитренко П.Д.
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

06.12.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області, в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати з 01.01 2014 року доплати до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також надбавки дитині війни у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» протиправною, визнати відмову протиправною та зобов'язати з 01.01.2014 року провести вищезазначений перерахунок основної та додаткової пенсії та надбавки до неї відповідно, а також зобов'язати відповідача виконати рішення суду негайно та подати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 р. у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015 року позовні вимоги позивача за період з 01.01.2014 року по 05.06.2014 року - залишено без розгляду.

Апеляційному перегляду підлягають позовні вимоги починаючи з 06.06.2014 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, та підтверджується наявними матеріалами справи, що позивач є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України за Законами України.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державних пенсій; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, мають бути підвищені у розмірі на одну мінімальну заробітну плату.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

При визначенні розміру додаткової пенсії відповідач керувався Постановами Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 та від 06.07.2011 року № 745.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру пенсії застосуванню підлягають норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови Кабінету Міністрів України.

Зі ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вбачається, що під час визначення розміру пенсії за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Вирішуючи питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Разом з тим, відповідно до статті 1 Закону України від 18.11.2004 № 2195-IV «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон № 2195-IV) позивач має правовий статус дитини війни.

Згідно ст. 6 вказаного Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена редакція ст. 6 закону України "Про соціальний захист дітей війни" чинна після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 1 пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідач же всупереч ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачував позивачу щомісячне підвищення до пенсії у меншому розмірі, який встановлений постановою КМ України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" № 1381 від 28.12.2011 року.

Розглядаючи вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вимог ст. ст. 39 та 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та надбавки до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що Закони України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівняні з постановами КМ та є пріоритетними у застосуванні.

Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цими законами здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів що складають бюджету систему України становить один календарний рік, який починається 01 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 01 січня до 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (ст. 96 Конституції України).

Починаючи з 01.01.2014 р., Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 06.07.2014 р. № 1534-18 не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 р. пряме застосування Закону № 796-ХІІ, зокрема ст.ст.39,51 вказаного Закону та виплати щомісячної держаної соціальної допомоги "дітям війни".

Проте, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 03.08.2014 р. № 1622-18, встановлено, що норми і положення ст..ст.20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вказана норма діє з 16.08.2014 року.

Тобто, з моменту дії Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в зазначеній вище редакції, застосування Закону № 796-ХІІ та щомісячна держана соціальна допомога "дітям війни" обмежуються, тобто позовні вимоги позивача підлягають задоволенню лише до 15.08.2014 року.

На підставі вищезазначеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для її скасування, та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог за період з 06.06.2014 року по 15.08.2014 року.

Абзацом 6 ч. 4 ст. 163 КАС України передбачено встановлення судом строку для надання відповідачем звіту про виконання рішення, що є додатковою гарантією його виконання.

Керуючись ч. 10 ст.1832, ст.195, ст. 197, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 р. - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату пенсії -скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо не здійснення ОСОБА_2 нарахування та виплати з 06 червня 2014 року доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також надбавки дитині війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» протиправною.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести ОСОБА_2 з 06 червня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, встановивши її у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на відповідний період, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести ОСОБА_2 з 06 червня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно до ст. 51, ч.3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області провести ОСОБА_2 з 06 червня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок та виплату надбавки дітям війни, встановивши її у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області в строк один місяць з дня отримання цієї постанови подати Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звіт про її виконання.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.Карпушова

Судді О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.