Справа № 826/17371/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБорисюк Л.П.,
Собківа Я.М.,
При секретарі судового засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління юстиції у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління юстиції у м. Києві про скасування наказу, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Головного управління юстиції у м. Києві, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив: визнати звільнення ОСОБА_5 на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» як звільнення без законної підстави; скасувати Наказ Головного управління юстиції у м. Києві від 10 жовтня 2014 року №2455/03 «Про припинення державної служби ОСОБА_5»; поновити ОСОБА_5 на посаді Головного спеціаліста Першого сектору відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві; стягнути з Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Головного управління юстиції у м. Києві, на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 1 (одна) гривня.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог повивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно наказу 769/03 від 22.04.2013 року ОСОБА_5 був прийнятий на посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

В подальшому, ОСОБА_5 на підставі наказу від 01.07.2013 №1293/03, був переведений на посаду головного спеціаліста першого сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та архівної роботи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

13.12.2013р. Наказом № 2765/03 позивач був переведений на посаду головного спеціаліста першого сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Наказом від 15.09.2014р. № 2123/03 позивач був переведений на посаду головного спеціаліста Першого сектору відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Фактичні обставини справи свідчать, що 10 жовтня 2014 року, наказом №2455/03 позивача звільнено із займаної посади за порушення присяги державного службовця, на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу».

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю наказу №2455/03 від 10.10.2014р., вважаючи звільнення незаконним, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Частиною першою ст. 30 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (із змінами і доповненнями) (далі - Закон №3723-XII) визначено випадки, коли припиняється державна служба, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Як свідчать матеріали справи, позивач перебував на державній службі на посаді головного спеціаліста Першого сектору відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Поряд з цим, згідно наказу № 2455/03 від 10 жовтня 2014 року, підставою для звільнення позивача було подання начальника відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ярмоли І.І., в якому зазначається про факти порушення позивачем присяги державного службовця .

Зокрема, зазначено (що було також відповідачем продубльовано у письмових запереченнях проти позову), що позивач своїми діями по підміні документів, пов'язаних з подальшим проходженням державної служби, допустив вчинок, який порочить його як державного службовця.

Статтею 4 Закону України «Про державну службу» передбачено, що право на державну службу мають громадяни України незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової і національної приналежності, статі, політичних поглядів, релігійних переконань, місця проживання, які одержали відповідну освіту і професійну підготовку та пройшли у встановленому порядку конкурсний відбір, або за іншою процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 17 Закону «Про державну службу» громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу шляхом її підписання. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

З системного аналізу змісту Присяги, вбачається, що в основу поведінки державного службовця закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недотримання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Відповідно до пункту 6 статті 30 Закону «Про державну службу» визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), державна служба припиняється у разі порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

При цьому, припинення державної служби за порушення присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної категорії осіб в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначених статтями 148 - 149 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня 2013 року (№ 21-403а12) та 04 червня 2013 року (№ 21-171а13).

Водночас, як встановлено частиною першою статті 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття 148 КЗпП України).

Згідно з положеннями статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано до суду доказів які б свідчили про скоєння позивачем вчинку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Жодних підтверджень здіснення позивачем підміни попередження про зміну в організаційно-штатній структурі реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, введеної в дію відповідно до наказу Головного управління юстиції у м. Києві від 17 вересня 2014 року №409, в якому йому пропонувалось переведення на посаду головного спеціаліста сектору архівної роботи відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом'янського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (тимчасово), відповідачем до суду не надано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється відповідною Інструкцією.

Однак у даній справі, як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечувалось відповідачем, службове розслідування, яке є обов'язковим при звільненні державного службовця за порушення Присяги, не проводилось, крім того, у самому наказі обґрунтування обставин, які свідчать про порушення позивачем Присяги, відсутнє.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справ № 21-303а14.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.