Справа № 820/13949/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 листопада 2014 р. № 820/13949/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Голяк С.М., Баркової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.07.2014 р. на суму 30369,47 грн. по єдиному внеску;

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №1 від 21.07.2014 р. на суму штрафної санкції 2517,37 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2014 р. на суму основного платежу з ПДФО 10326,09 грн. та штрафних санкцій 2581,52 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місцезнаходження: 61000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 457,95грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.04.2014 р. ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ у Харківській області складено акт №1050/20-34-17-01-07/НОМЕР_1 "Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства ОСОБА_4 за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.", на підставі якого 27.05.2014 р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №, рішення №1 від 21.07.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування донарахованого єдиного соціального внеску внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.07.20104 р. №Ф-. Позивач вважає, що співробітниками органів податкової інспекції не правильно застосовано ст. 138 Податкового кодексу України, а отже, зроблені відповідачем висновки про безпідставне включення ОСОБА_4 витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, сум виплаченої заробітної плати найманим працівникам, та ухвалені з цих причин рішення - є незаконними.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві з урахуванням уточненого позову, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача - Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, у судовому засіданні, заперечував проти позову, вважав позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, стверджував, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. Правом надати суду письмові заперечення відповідач не скористався.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, отримав Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи Серії НОМЕР_2 від 09.09.2006 р., ідентифікаційний номер - НОМЕР_1. (а.с.6).

На обліку як платник податків фізична особа-підприємець перебуває у ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

На підставі наказу від 28.03.2014 р. №448, направлення від 09.04.2014р. №618 та №619, виданого ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, плану-графіку на квітень 2014 р. проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, на підставі п.75.1 ст.75 п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2012 р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, п.п.13-1.1.2. п.13-1.2 ст.13-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р.

Результати перевірки оформлені актом №1050/20-34-17-01-07/НОМЕР_1 від 30.04.2014р. (а.с. 8-33), за висновками якого позивачем - ФОП ОСОБА_4, порушено:

- п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 р. зі змінами та доповненнями. Донараховано податку з доходу фізичних осіб на суму 10326,09 грн.;

- пп.7.1.5. п.7.1. ст.7, ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Донараховано єдиного соціального внеску на суму 31833,85 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області прийнято спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.07.2014р. №Ф- у сумі 30369,47 грн. (а.с.45), податкове повідомлення-рішення від 27.05.2014 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_4 з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 12907,61 грн. з яких 10326,09 грн. - основний платіж, 2581,52 грн.- штрафні (фінансові) санкції (а.с.147). Також, винесено рішення від 27.07.2014 р. № про застосування штрафних санкцій та донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким встановлено порушення ст.25, 11 п.3 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і за наслідком якого донараховано 2517,34 грн. єдиного внеску та штрафні санкції у розмірі - 2517,34грн. (а.с.46).

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач оскаржив їх до Головного управління Міндоходів у Харківській області та Міністерства доходів і зборів України.

За наслідками розгляду, скарги позивача залишені без задоволення, а рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова у Харківській області - без змін.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також суджень, відображених органами податкової інспекції в акті №1050/20-34-17-01-07/НОМЕР_1 від 30.04.2014р. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_4, у період з 01.01.2011 р. по 31.03.2011 р., знаходився на спрощеній системі оподаткування, у період з 01.04.2011р. по 31.12.2013 р. - здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування за видом діяльності: виробництво металевих дверей і вікон, ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, неспеціалізована оптова торгівля.

В акті перевірки від 30.04.2014 р. зазначено про безпідставне включення до складу витрат безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, сум виплаченої заробітної плати найманим працівникам, у зв'язку з чим було збільшено суму чистого доходу, що підлягає оподаткуванню з податку доходів фізичних та єдиного соціального внеску.

Крім того, податковим органом при проведенні перевірки не знайшло підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними документами зняття грошових коштів з розрахункового рахунку для оплати заробітної плати найманих працівників.

Судом встановлено, що у відповідності з розрахунково-платіжними відомостями ФОП ОСОБА_4 нараховувалась та виплачувалась заробітна плата у січні-квітні 2011 року трьом найманим працівникам (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.) (а.с. 190-193), у травні 2011 р.- травні 2013 р. чотирьом робітникам (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.) (а.с.165-189), червні 2013 р. - серпні 2013 р. сімом робітникам (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.) (а.с.158-188), в серпні-грудні 2013 р. шістьом робітникам (ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.) (а.с.148-157).

Вказані відомості складені на кожну виплати авансу, заробітної плати, компенсаційних виплат. В кожній відомості є особистий підпис працівника, що засвідчує факт отримання грошових коштів.

Факт оплати праці найманих працівників також підтверджують податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку: за 1 квартал 2011 р. у сумі 12294,69грн., за 2 квартал 2011 р. у сумі 8322,74 грн., за 3 квартал 2011 р. у сумі 8194,59 грн., за 4 квартал 2011 р. у сумі 6182,00 грн., за 1 квартал 2012 р. у сумі 6534,00 грн., за 2 квартал 2012 р. у сумі 6694,00 грн., за 3 квартал 2012 р. у сумі 6930,00 грн., за 4 квартал 2012 р. у сумі 28949,78 грн., за 1 квартал 2013 р. у сумі 53444,13 грн., за 2 квартал 2013 р. у сумі 52601,57 грн., за 3 квартал 2013 р. у сумі 71801,15 грн., за 4 квартал 2013 р. у сумі 35842,67 грн. (а.с.194-205).

Згідно п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пункт 177.4 ст.177 Податкового кодексу України встановлено, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього кодексу.

Пункт 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, встановлює, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат, прямих витрат на оплату праці та інші.

Отже, до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (пп.138.8.2 п.138.8 ст.138 ПК України).

Встановлені судом фактичні обставини об'єктивно відображають здійснення позивачем виплат по заробітній платі, а відтак спірне податкове повідомлення-рішення порушує права та законні інтереси Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, а отже, підлягає скасуванню.

В акті перевірки від 30.04.2014 р. також зазначено про безпідставне включення до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, сум виплаченої плати найманим працівникам, у зв'язку з чим податковим органом збільшено суму чистого доходу, що підлягає оподаткуванню, внаслідок чого донараховано єдиного соціального внеску на суму 31833,85 грн.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.7 та ч.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р., для платників, зазначених у пункті 4 (а саме. фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок для платників для таких платників, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Судом встановлено, що згідно до поданих ОСОБА_4 книги №7081 обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці (а.с.90-199), податкових декларацій про майновий стан і доходи та розрахунків: від 01.02.12р. за 2011 звітний рік сума одержаного доходу 25609,00 грн. (сума чистого доходу 620,13 грн.) (а.с.120-122), від 07.02.2013р. за 2012 звітний рік сума одержаного доходу 117574,29 грн. (сума чистого доходу 3890,64 грн.) (а.с.123-127), від 04.02.2014р. за 2013 звітний рік 1037997,26 грн. (сума чистого доходу 23609,62 грн.) (а.с.129-130, 132), загальна сума чистого доходу складає 28120,39 грн.

У відповідності до вказаної вище норми ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" сума нарахованого єдиного соціального внеску складає 9757,77 грн., що й було відображено в річних звітах "Про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску": за 2011р. у сумі 215,19 грн., за 2012 р. у сумі 1350,06 грн., за 2013 р. у сумі 8192,52 грн. (а.с.134-142).

Судом також перевірено та встановлено, що усі витрати позивача з оплати праці найманих працівників, які були об'єктивно необхідні позивачу для забезпечення господарської діяльності, та підтверджені належним чином складеними бухгалтерськими регістрами та фінансовою звітністю.

Крім того, слід зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи, які були видані за договорами за своєю формою та змістом відповідають вимогам, які актами чинного законодавства встановлені для первинних документів.

Вимоги до підтвердження даних, визначених в податковій звітності, встановлені ст. 44 ПКУ. В якій вказано, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі документів, перелічених в п. 44.1 цією статті:

1) первинних документів;

2) регістрів бухгалтерського обліку;

3) фінансової звітності;

4) інших документів, пов'язаних з нарахуванням та сплатою податків та зборів,

ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з Наказом Мінфіну України від 24.05.1995р. №88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», облікові регістри - це нociї спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Із наведеного визначення вбачається, що розрахунково-платіжні відомості на виплату заробітної плати є обліковими регістрами.

Пункт 4 та пункт 5 статті 9 Закону України "Про бухгалтерский облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, слід дійти висновку, що винесені податковою інспекцією податкове повідомлення-рішення, податкова вимога та рішення про застосування до позивача штрафних санкцій є необґрунтованими, і як наслідок, такими що порушують права та охоронювані законом інтереси ФОП ОСОБА_4, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.11, 12, 51, 71, 158, 159, 160-163, 167,186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування вимоги - задовольнити.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 21.07.2014 р. на суму 30369 (тридцять тисяч триста шістдесят дев'ять) гривень 47 копійок по єдиному внеску.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №1 від 21.07.2014 р. на суму штрафної санкції 2517 (дві тисячі п'ятсот сімнадцять) гривень 37 копійок.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2014 р. на суму основного платежу з ПДФО 10326,09 грн. та штрафних санкцій 2581 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят одна ) гривня 52 копійки.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місцезнаходження: 61000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 457,95грн. (чотириста п'ятдесят сім) гривень 95 копійок.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 11 листопада 2014 року.

Суддя Панченко О.В.