Справа № 816/160/15-а
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/160/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панкіній А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Павленко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2015 року позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 08.09.2014 року № .

17 березня 2015 року представником позивача були уточнені позовні вимоги та позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 08.09.2014 року № /11194.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що порушення податкового законодавства, зазначених в акті перевірки № 2048/16-03-17-01-10/НОМЕР_2 від 20 серпня 2014 року відсутні, а тому винесене на його підставі податкове повідомлення - рішення від 08.09.2014 року № /11194 має бути визнано протиправним та скасовано.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначив, що під час перевірки позивача податковим органом була встановлена відсутність товарно-транспортних накладних, сертифікатів, договорів на зберігання товару, документів, які підтверджують оприбуткування товару на склад, а також факт здійснення оплати товару шляхом зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку, а тому, на думку відповідача, оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місцезнаходження: АДРЕСА_1) зареєстрована як фізична особа - підприємець 20 лютого 1998 року, перебуває на обліку в органах державної податкової служби з 26 лютого 1998 року /а. с. 15-16/.

На підставі наказу Кременчуцької ОДПІ № 2178 від 14 липня 2014 року посадовими особами податкового органу було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року /а. с. 8-14/.

За наслідками перевірки Кременчуцькою ОДПІ складено Акт № 2048/16-03-17-01-10/НОМЕР_2 від 20 серпня 2014 року, згідно із висновками якого встановлено порушення вимог пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.4 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено ПДВ всього на суму 23 969 грн.

Позивач не погодився з висновками вказаного акту на подав до Кременчуцької ОДПІ заперечення, які листом Кременчуцької ОДПІ від 03 вересня 2014 року вих. № 844/Ч/16-03-1701-16 залишені без задоволення.

На підставі висновків Акта перевірки № 2048/16-03-17-01-10/НОМЕР_2 від 20 серпня 2014 року, відповідачем 08 вересня 2014 року прийняте податкове повідомлення-рішення № /11194, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 35 895375 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем 23 969 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 11 984 грн. 50 коп.

За наслідками процедури адміністративного оскарження скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 08 вересня 2014 року № /11194 - без змін /а. с. 99-105/.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням - рішенням у зв'язку із чим оскаржив його до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що для включення ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість достатніми підставами мають бути: придбання ним товарів (робіт, послуг); використання зазначених товарів, робіт та послуг у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, належним чином оформлена первинна бухгалтерська документація.

Також, суд зауважує, що статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З акту перевірки № 2048/16-03-17-01-10/НОМЕР_2 від 20 серпня 2014 року вбачається, що перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість, яке сталось, на думку податкового органу, внаслідок здійснення безтоварних операцій, оскільки до перевірки позивачем податковому органу не було надано товарно-транспортних накладних, сертифікатів, договорів на зберігання товарів, документів, що підтверджують факт оприбуткування товару на склад, а також відсутні документи про здійснення оплати товару.

З цього приводу суд зазначає наступне.

З наданих позивачем бухгалтерських документів вбачається, що між позивачем (постачальник) та Приватним підприємством " Чіп і К" (покупець) був укладений договір постачання від 09 листопада 2012 року № 9/11-Ц /а. с. 17-18/. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору постачальник зобов'язаний поставити та передати у власність покупця продукцію (цеглу керамічну), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. Доставка товару за цим Договором здійснюється силами та за рахунок продавця (пункт 4.5 Договору). Оплата товару здійснюється шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок постачальника належних до сплати сум (пункт 6.2 Договору). З усіх питань, що неврегульовані цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України (пункт 11.3 Договору).

Так, в матеріалах справи містяться накладна, рахунки-фактури, податкова накладна, акти прийняття - передачі /а. с. 19-21/.

Також, позивач пояснив, що переміщення товару - цегла керамічна у кількості 130 тис. шт. на загальну суму 143 000 грн., здійснювалось за допомогою автонавантажувача Балканкара, що підтверджується дорожнім листом - рапортом про роботу автонавантажувача.

Відповідач зауважив, що наказом Міністерства статистики України від 13.06.1997 № 149 "Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку роботи будівельних машин та механізмів" визначено вимоги до подорожнього листа рапорту про роботу автонавантажувача. У наданому позивачем подорожному листі відсутні такі необхідні реквізити як номер листа - рапорту, марки машини, інвентарного номеру, табельного номеру та розряду машиніста, коду Замовника, найменування та адреси Замовника, вартість роботи, за період роботи з 01.03.2013 по 30.03.2013.

Оскільки ПП "Чіп і К" не було виконано умови п. 6.1 (оплата товару здійснюється покупцем на умовах розстрочки платежу, але на пізніше 6 місяців з дати поставки) договору № 9/11-Ц від 09.11.2012, за усною домовленістю сторін товар було повернуто продавцю ФОП ОСОБА_1 згідно накладної та акту приймання - передавання /а. с. 22-23/.

В той же час суд зауважує, що з подорожнього листа-рапорту /а. с. 55/ вбачається, що останній підтверджує повернення товару від покупця ПП "Чіп і К" до продавця ФОП ОСОБА_1 і не може свідчити про безтоварність господарської операції між вказаними контрагентами.

Податковий орган у письмових запереченнях зазначив, що договором № 9/11-Ц від 09.11.2012 не передбачено повернення товару, у зв'язку з чим вважає таке повернення не відбулось.

В той же час, суд звертає увагу відповідача на пункт 11.3 Договору № 9/11-Ц від 09.11.2012, відповідно до якого з усіх питань, що неврегульовані цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України. Так, статтею 695 ЦК України визначено, що якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Відповідно до пункту 187.1 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Позивачем за фактом відвантаження товару було задекларовано та сплачено до бюджету суму податку на додану вартість у зв'язку зі здійсненням господарських операцій з ПП "Чіп і К". Вказані обставини підтверджуються податковою звітністю позивача, платіжним дорученням /25-31/, а також не заперечуються відповідачем.

Повернення товару відбулось в березні 2013 року, тому позивачем подано до податкового органу розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2013 року /а. с. 32-38/.

Представник відповідача під час судового розгляду справи не міг визначитись з тим, чи було завдано Державному бюджету збитків у зв'язку з поверненням товару від ПП "Чіп і К" до позивача.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами податкового органу про відсутність доказів фактичного передання товару у зв'язку з недоліками оформлення позивачем подорожного листа, з тих підстав, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання контрагентом позивача товарів, окремі недоліки такого документу як подорожній лист не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з продажу товару.

Стосовно твердження відповідача про ненадання позивачем до перевірки сертифікатів, які б могли підтвердити якість продукції, суд зазначає, що рішенням про результати розгляду скарги позивача Головним управлінням Міндоходів у Полтавській області підтверджено надання ФОП ОСОБА_1 сертифікату відповідності (серія ВВ, реєстраційний номер № НОМЕР_3) /а. с. 101/.

Таким чином, наявні у справі докази в їх сукупності, надають підстави для висновку про реальність господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ПП "Чіп і К" з продажу товарів.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення адміністративного позову щодо визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 08.09.2014 року № /11194.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОК НОМЕР_2) витрати зі сплати судового збору в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 23 березня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький