Справа № 810/2586/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2586/14 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем при здійсненні своєї господарської діяльності не було вчинено порушень Закону України «Про захист прав споживачів» та Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року №833, тому оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 20 лютого 2014 року посадовими особами Держспоживінспекції у Хмельницькій області на підставі ст.ст.5, 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.ст.5, 26 Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2008 року №1164 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності, пов'язаної з виробництвом, випуском і реалізацією продукції (виконанням робіт, наданням послуг), та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю)», з урахуванням звернення громадської організації Головного Всеукраїнського об'єднання з питань захисту прав споживачів «Громадський контроль якості» від 05 лютого 2014 року №11/2014 року та згоди Держспоживінспекції України від 06 лютого 2014 року №01/7/221-2014 та №01/7/222-2014 були проведені позапланові перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів в магазинах «Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд» за адресою: м.Хмельницький, вул.Проспект Миру, 46, та за адресою: м.Хмельницький, вул.М.Рибалка, 2-а, за результатами яких було складено акти від 20 лютого 2014 року №0075 та №0076.

З вищевказаних актів вбачається, що під час проведення перевірок виявлено факт знаходження в реалізації продовольчих товарів - ковбасних виробів, зазначених у додатку №7 до акту перевірки, без необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, відсутня інформація про поживну (харчову) цінність, а саме: не зазначена кількість білків, жирів, вуглеводів у грамах на 100 грамів, а лише їх граничні обсяги («не менше», «не більше»), замість чіткого, як того вимагають норми чинних нормативних актів, зазначення даних про харчову (поживну) цінність продукту, що є порушенням п.21 постанові Кабінету Міністрів України №833 від 15 червня 2006 року «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів», ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», п.29 Технічного регламенту щодо правил маркування харчових продуктів.

На підставі результатів перевірок, з метою припинення порушень законодавства про захист прав споживачів, згідно із ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів», за наслідками складених актів перевірок відповідачем винесені приписи від 20 лютого 2014 року №0075 та №0076, якими зобов'язано позивача реалізовувати товари з відповідною необхідною, достовірною, доступною та своєчасною інформацією про товар. До актів перевірок були приєднані зведені дані про результати перевірки продукції, яка не відповідає вимогам нормативно-правових актів або/та яка реалізовувалась із порушенням вимог законодавства про захист прав споживачів.

Крім того, 04 березня 2014 року відповідачем прийнято постанови №21 та №22 про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких до позивача застосовано стягнення (штраф) за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію у розмірі 1150,77 грн. (на підставі акта перевірки №0075 від 20 лютого 2014 року) та 425,00 грн. (на підставі акта перевірки №0076 від 20 лютого 2014 року), які були направлені позивачу засобами поштового зв'язку 04 березня 2014 року та повністю сплачені ТОВ «Фоззі-Фуд», що підтверджується копіями платіжних доручень №2294978 та №2294979 від 12 березня 2014 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що Інспекція з питань захисту прав споживачів наділена повноваженнями щодо застосування штрафних санкцій за порушення Закону України «Про захист прав споживачів», в тому числі такого, який було застосовано відносно ТОВ «Фоззі-Фуд», натомість, позивачем не надано належних доказів щодо усунення виявлених під час перевірки порушень та протиправності застосованих санкцій.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

У відповідності до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ст.6, ч.ч.1, 2, 6 ст.7 вищезазначеного Закону підставами для здійснення позапланових заходів є, серед іншого, звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення. Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Положенням про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №206 від 09 листопада 2011 року, передбачено основні завдання Держспоживінспекції, до яких віднесено, серед іншого, здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд.

Відповідно до пп.6.1.1 п.6.1 вищезазначеного Положення інспекції мають право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг.

Згідно п.6.4 вищезазначеного Положення інспекції мають право накладати відповідно до законодавства адміністративні стягнення та застосовувати адміністративно-господарські санкції, застосовувати фінансові санкції до суб'єктів господарювання в разі порушення ними законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення.

Порядок проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №310 від 07 березня 2012 року, визначає механізм здійснення державного контролю посадовими особами Держспоживінспекції України та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до п.1.4 вищезазначеного Порядку, перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок. Позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами, зокрема, з підстави звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позапланова перевірка у цьому разі здійснюється за наявності згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки позивача стало звернення громадської організації Головного Всеукраїнського об'єднання з питань захисту прав споживачів «Громадський контроль якості» від 05 лютого 2014 року, а позапланові перевірки проведені за наявності згоди Держспоживінспекції України від 06 лютого 2014 року №01/7/221-2014 та №01/7/222-2014.

Таким чином, відповідач був наділений повноваженнями проводити позапланові перевірки позивача щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів.

В силу ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, серед іншого, на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно ч.1 ст.6 вищезазначеного Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Також вищезазначеним Законом встановлено перелік інформації, який має бути доведений споживачу, та визначено способи, якими ця інформація може бути доведена до споживачів, а саме - у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Продукти харчування, упаковані або розфасовані в Україні, повинні супроводжуватись інформацією про їх походження.

Інформація про продукцію повинна містити, серед іншого, дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт.

З наведеного вбачається, що положення ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить обов'язкових умов щодо доведення до споживачів інформації про продукцію у певний чітко визначений спосіб, а лише встановлює обов'язок для суб'єкта господарювання щодо необхідності доведення такої інформації.

У відповідності до ст.38 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів» усі харчові продукти, що знаходяться в обігу в Україні, етикетуються державною мовою України та містять у доступній для сприймання споживачем формі інформацію, серед іншого, про калорійність та поживну цінність із вказівкою на кількість білка, вуглеводів та жирів у встановлених одиницях виміру на 100 грамів харчового продукту.

На виконання вимог Законів України «Про безпечність та якість харчових продуктів», «Про захист прав споживачів», а також положень Директиви Європейського Парламенту та Ради від 20 березня 2000 року №2000/13/ЄС про наближення законодавства держав-членів про етикетування, оформлення та рекламування продуктів харчування і Директиви Комісії від 30 січня 2008 року №2008/5/ЄС щодо обов'язкового зазначення на етикетці певних продуктів харчування деякої докладної інформації, окрім тієї, що передбачена у Директиві 2000/13/ЄС Європейського Парламенту та Ради, розроблений Технічний регламент щодо правил маркування харчових продуктів, затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики 28 жовтня 2010 року №487, що визначає загальні вимоги до маркування (етикетування) розфасованих харчових продуктів, які вводяться в обіг в Україні

У відповідності до пп.13 п.6 Технічного регламенту щодо правил маркування харчових продуктів, маркування харчових продуктів повинно обов'язково містити інформацію про поживну (харчову) цінність із позначенням кількості білків, вуглеводів та жирів у встановлених одиницях виміру на 100 г (100 мл) харчового продукту та енергетичну цінність (калорійність), виражену в кДж та/або ккал на 100 г (100 мл) харчового продукту.

В силу п.29 Технічного регламенту, інформацію про поживну (харчову) цінність зазначають у маркуванні харчового продукту як кількісні відомості, призначені для інформування споживача про поживні властивості продукту та енергетичну цінність (калорійність). Інформація про поживну (харчову) цінність та енергетичну цінність (калорійність) повинна містити: інформацію про енергетичну цінність (калорійність) в кілоджоулях (кДж) та/або кілокалоріях (ккал) на 100 грамів або 100 мл продукту; інформацію про поживну (харчову) цінність, а саме: кількість білків, жирів, вуглеводів у грамах (г) на 100 грамів або 100 мл продукту.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів» стандарт - документ, затверджений центральним органом виконавчої влади з питань технічного регулювання та споживчої політики, яким встановлено для загального та систематичного використання правила, інструкції або характеристики продуктів, пов'язаних з ними процесів або послуг, додержання яких є обов'язковим. Стандарт не містить вимог щодо безпечності харчових продуктів, встановлених санітарними заходами, та може включати або бути цілком присвячений вимогам щодо позначення, упаковки, маркування та етикетування продукту чи процесу, а також вимогам до термінології, яка вживається щодо процесу, продукту чи послуги.

Згідно ДСТУ 4436:2005 «Ковбаси варені, сосиски, сардельки, хліби м'ясні. Загальні технічні умови», ДСТУ 4435:2005 «Ковбаси напівкопчені. Загальні технічні умови», ДСТУ 4591:2005 «Ковбаси варено-копчені. Загальні технічні умови», інформація щодо харчової та енергетичної цінності продукції наводиться в маркуванні шляхом зазначення: масова частка %: білок, г., не менше ніж; жир, г., не більше ніж.

Відповідно до п.8.3 ДСТУ 4436:2005 «Ковбаси варені, сосиски, сардельки, хліби м'ясні», на кожній пакувальній одиниці розфасованих ковбасних виробів повинна бути наклеєна етикетка із зазначенням, крім іншого, харчової та енергетичної цінності 100 г продукту (розраховує виробник відповідно до певної рецептури).

В додатку «А» до цього ДСТУ наведено органолептичні та фізико-хімічні показники ковбасних виробів, також, як і в ДСТУ 4427:2005, з показниками щодо білку «не менше ніж» та жиру «не більше ніж».

Вказаним способом цю інформацію і було розміщено на етикетках продукції, адже жодним з наведених вище стандартів не передбачено зазначення частки білків та жирів у точній кількості грамів.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності порушень Закону України «Про захист прав споживачів» з боку позивача внаслідок незазначення конкретного визначення харчової та енергетичної цінності, який ґрунтується на тому, що правильне та збалансоване харчування є запорукою здорового життя для будь-якої людини, а для осіб, які страждають на хронічні або гострі захворювання крові, шлунку, підшлункової залози чи печінки це є питанням безпеки життя, є необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції не враховано та не досліджено той факт, що м'ясна сировина для виготовлення ковбасних виробів жилується за сортами із встановленням гранично допустимого вмісту жирової тканини у відповідних відсотках, який, відповідно до того чи іншого виду м'яса, є змінним. Таким чином, м'ясна сировина не може мати постійного значення харчової цінності і виготовлена з такої сировини продукція кожен раз буде мати різне значення харчової цінності залежно від показників харчової цінності самої сировини. Наведене унеможливлює зазначення на пакувальних одиницях розфасованих ковбасних виробів та маркованих оболонках вказаної продукції точної інформації про поживну цінність, тобто точну кількість білків та жирів у ста грамах того чи іншого ковбасного виробу.

При зазначенні на маркуванні інформації про поживні властивості продукту та енергетичну цінність (калорійність), окрім загальних вимог до маркування, визначених у Технічному регламенті та інших нормативно-правових актах, маркування має відповідати вимогам (показникам) нормативних документів на цей продукт (ДСТУ, ТУ), а оскільки у ДСТУ або ТУ на відповідний продукт визначається інформація про поживні властивості цього продукту із зазначенням показника не більше/не менше, то на виконання ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання споживачу достовірної інформації про продукцію, виробник зазначає інформацію про поживну цінність згідно даних та у формі, що визначена у відповідному нормативному документі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку щодо протиправності прийнятих Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області постанов від 04 березня 2014 року №21 та №22 про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких до позивача застосовано стягнення (штраф) за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію у розмірі 1150,77 грн. та 425,00 грн., відповідно, оскільки позивачем надано докази щодо дотримання положень Закону України «Про захист прав споживачів», відповідних ДСТУ, натомість, відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС України не доведено правомірність постанов від 04 березня 2014 року №21 та №22 про накладення стягнень, які підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області про накладення стягнень №21 від 04 березня 2014 року, №22 від 04 березня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.