Справа № 174/209/15-а
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року Справа № 174/209/15-а

п/с 2-а/174/8/2015

Суддя Вільногірського міського суду, Дніпропетровської області, Шаповал Г.І., в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, про зобов`язання вчинити дії з призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 06.03.2015 р., позивач зазначив, що 26 квітня 1986 року на Чорнобильській АЕС сталася аварія. В цей час він працював в «Управлінні механізації будівництва № 7», і був направлений на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчить посвідчення про відрядження № 272 в Київ-Чорнобиль, з відміткою про прибуття в м. Вишгород Київської області 10.05.1986 р. та про вибуття з м. Вишгород 26.05.1986 р. Відповідно довідки від 10.12.1992 р. № 195, виданої «Управлінням Механізації будівництва № 7», він був направлений на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і працював в 30-км зоні по будівництву саркофагу з 10.05.1986 р. по 25.05.1986 р . Згідно наданих документів він відпрацював на ліквідації Чорнобильської катастрофи в 30-кілометровій зоні відчуження протягом 16 днів, тобто з 10.05.1986 р. по 25.05.1986 р. За час роботи в зоні відчуження йому було нараховано заробітну плату в підвищених розмірах, про що свідчить «Довідка № 330 про заробітну плату та інші доходи за1986 р. ОСОБА_1 », де зазначена заробітна плата в травні 1986 р.в розмірі 552 крб. 91 коп.

На підставі документів, 29.04.1995р. він отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. В подальшому в зв`язку з перевіркою, яка здійснювалася на території України, проводилась і перевірка факту його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. № 51, за результатами перевірки посвідчення було перереєстровано, про що є відмітка у посвідченні «Перереєстровано».

Таким чином, відповідно до статті 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він має право на призначення пенсії зі зменшенням віку на 10 років, як особа, яка працювала у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів.

6 лютого 2015 року йому виповнилося 50 років і у нього виникло право на призначення пенсії, відповідно до статті 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Він звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську із заявою та переліченими раніше документами, які підтверджують статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи для призначення пенсії.

Відповідач, розглянувши заяву, відмовив йому в призначенні пенсії, про що повідомив листом від 26.02.2015р. № 1102/07/40. Підставою відмови відповідач зазначив те, що відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УPCP від 23.07.1991р. № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", м. Вишгород не відноситься до зони відчуження а також вказав на те, що за наданими документами неможливо встановити кількість днів, відпрацьованих саме в зоні відчуження та відсутня довідка про участь в ліквідації наслідків чорнобильської катастрофи форми 122. Витребувати з «Управління механізації будівництва № 7» довідку про його участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та інші документи неможливо в зв`язку з ліквідацією підприємства.

Він вважає відмову відповідача незаконною і вимушений звернутися з позовом до суду за наступних підстав.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п.2 статті 14 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він має статус учасника ліквідації 2-ї категорії.

Відповідно до вимог статті 15 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статус визначено на підставі документів підприємства, яке направляло його у відрядження для роботи в зоні відчуження.

В той час видавалась довідка від 10.12.1992 р. про час роботи на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 10.05.1986р. по 25.05.1986р за підписом керівництва Управління механізації будівництва, яка скріплена печаткою.

За час роботи на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було нараховано заробітну плату в розмірі 552 крб. 91 коп.

В особовому листку про кількість відпрацьованого часу за травень 1986 р. та у табелі обліку робочого часу працівників УМБ № 7 за травень 1986 р. визначено кількість днів, відпрацьованих ним на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Він пройшов перевірку і перереєстрацію учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і є дійсним учасником ліквідації 2 категорії.

Таким чином, є всі підстави для призначення йому пенсії у віці 50 років, враховуючи вимоги статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.02.2015 року.

В даний час, в зв`язку з ліквідацією підприємства «Управління механізації будівництва № 7» і неможливістю витребувати необхідні документи не є підставою у відмові в призначенні пенсії. Довідка форми 122 надавалася в одному примірнику і здавалась на підприємство. Видача дубліката зазначеної довідки не передбачено законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 104,105 КАС України ст. 10,14,15,49,55,65 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, враховуючи вимоги ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач прохає:

1. Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську про призначення пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії неправомірною.

2. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, призначити ОСОБА_1 пенсію, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії з дня виникнення у нього права на зазначену пенсію - 6 лютого 2015 року, відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 45 Закону України «Пор загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням факту його роботи в зоні відчуження з 10.05.1986 р. по 25.05.1986 р., за що йому була нарахована заробітна плата в розмірі 552 крб.91 коп.

Відповідач надав письмові заперечення на позов, що надійшли до суду 18.03.2015 р., з яких витікає наступне.

12 лютого 2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав документи для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пункту 13 розділу XV Закону України-"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 55 зазначеного Закону, особи які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, мають право на призначення пенсії зі зменшенням віку на 10 років.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005р. за № 1566/11846 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. № 122, або довідка військової частини, в складі якої брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В разі неможливості подання довідки за формою № 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Для підтвердження періоду роботи особи в зоні відчуження при призначенні пенсії може бути наданий будь-який первинний документ із зазначенням періоду роботи особи в зоні відчуження та із назви населеного пункту чи об`єкту роботи.

Відповідно довідки від 10.12.192р. № 195, виданої Управлінням Механізації будівництва № 7, ОСОБА_2 був направлений на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і працював в 30- км зоні по будівництву саркофагу з 10.05.1986р. по 25.05.1986р.

У відрядному посвідченні № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 прибув у м. Вишгород 10.05.1986 р. та вибув з м. Вишгород 26.05.1986р. Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991р. № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", м. Вишгород не відноситься до зони відчуження.

Витребувати з Управління механізації будівництва довідку про участь ОСОБА_3 в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, особові рахунки, відомості про нарахування заробітної плати, неможливо в зв`язку з ліквідацією підприємства.

Згідно довідки № 330 про заробітну плату та інші доходи за1986 р. ОСОБА_4 нараховано заробітну плату в травні в розмірі 552 крб. 91 коп.

Відповідно до підпункту "г" пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для призначення пенсії особа повинна надати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. №122.

У разі неможливості подання довідки за формою № 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації для визначення права на призначення пенсії надаються інші первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Надати довідка форми №122 та інші первинні документи про період роботи в зоні відчуження позивач не має можливості .

За наявними документами неможливо визначити факт роботи ОСОБА_3 саме в зоні відчуження.

Зважаючи на викладене, на підставі статей 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач прохає: У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії з призначення пенсії відмовити повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача, щодо незаконності дій відповідача, та доводи відповідача, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, суд, оцінивши в сукупності та взаємозв`язку надані письмові докази, на які також є посилання в позові та в запереченнях відповідача, керуючись законом, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок дій суб`єкта владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме, стосовно винесення суб`єктом владних повноважень рішення про відмову фізичній особі призначити пенсію на пільгових умовах, як особі, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд вважає встановленим, що позивач має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи, 2-ої категорії, що він, відповідно до положень статті 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право на призначення пенсії зі зменшенням віку на 10 років, як особа, яка працювала у зоні відчуження в період, з моменту аварії - 26 квітня 1986 р. до 1 липня 1986 р., незалежно від кількості робочих днів, що надає йому право на отримання пільгової пенсії після досягнення 50 років, що вимоги позивача обґрунтовані і підтверджуються рядом доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, а саме:

копією аркушів паспорта громадянина України. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 ;

копією посвідчення серії НОМЕР_2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (Категорія 2) зазначено: ОСОБА_1 , дата видачі 29.04.1993 р., є відтиски трьох круглих печаток та штамп перереєстровано, з зазначенням дати: 08.10.1997 р., зазначено також, що пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для осіб які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 р.р.; даний документ не викликає у суду сумнівів стосовно його дійсності, оскільки відповідає вимогам, передбаченим Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51, та підтверджує факт визнання державою Україною ОСОБА_1 учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 р., категорії 2, з наданням йому відповідних пільг, передбачених ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

копією посвідчення про відрядження, згідно якого ОСОБА_1 був направлений у відрядження в Київ-Чорнобиль на період з 09 травня 1986 р. по 07 червня 1986 р. на підставі Наказу № 193-к від 08.05.1986 р., з відмітками про: прибуття в м. Вишгород 10 травня 1986 р. та вибуття з м. Вишгорода 26 травня 1986 р., та прибуття в м. Вільногірськ 27 травня 1986 р.; при цьому суд приймає до уваги, що строк відрядження фактично був скорочений позивачу, порівняно з тим, який зазначений у наказі про відрядження;

копією довідки від 10.12.1992 р. № 195, виданої «Управлінням Механізації будівництва № 7», згідно якої ОСОБА_1 , згідно наказу № 195-К від 08.05.1986 р., був направлений на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і працював в 30-км зоні по будівництву саркофагу з 10.05.1986 р. по 25.05.1986 р.;

копією особового листка на ім`я ОСОБА_1 від 09.06.1986 р., в якому зазначені відпрацьовані дня з 10 по 25 травня 1986 р. з відміткою Чорнобиль, та зазначено розрахунок і суму оплати 500.29 - 8.86 = 491.43;

копією довідки № 330 від 10.12.1992 р. про заробітну плату та інші доходи за 1986 р. працівника УМС-7 тр. «ДСМ», ОСОБА_1 , згідно якої за травень 1986 р. йому нараховано заробітну плату: 52.62 + 500.29, тобто на загальну суму 552.91 грн., в той час, як з січня і до травня та після травня і до грудня середньомісячна зарплата була значно менше 200 крб., що свідчить про підвищену оплату, яку позивач отримував, працюючи на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30 кілометровій зоні на будівництві саркофагу з 10.05.1986 р. по 25.05.1986 р.;

копією витягу із табелю обліку робочого часу працівників УМС-7 тресту «Дніпробудмеханізація» за травень 1986 р., згідно якого ОСОБА_1 відпрацював 16 днів, починаючи з 10 по 25 травня 1986 р. включно, при цьому 10 та 25 числа зазначено відпрацьовані часи по 8 годин, а всі інші дні по 12 годин, знизу є відмітка: погодинні робочі дні рахувати 10-ти годинними робочими, згідно довідки.

Суд не вбачає підстав для погодження з листом Відділу з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області на адресу позивача від 26.02.2015 р. вих. № 1102/07/40, в якому повідомляється про рішення комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій при управлінні Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області, від 25.02.2015 р., в якому зазначено наступне.

«Відповідно до статті 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особи які працювали у зоні відчуження у 1986 ропі незалежно від кількості робочих днів, мають право на призначення пенсії зі зменшенням віку на 10 років.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.1 1.2005р. № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005р. за № 1566/1 1846 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. № 122, або довідка військової частини, в складі якої брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до наданих Вами документів неможливо встановити кількість днів, відпрацьованих саме в зоні відчуження.

Враховуючи вищевикладене, рішенням комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій при управлінні Пенсійного фонду України в м. Вільногірську від 25.02.2015р. Вам відмовлено в призначенні пенсій зі зменшенням віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.».

Рішення комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, та заперечення відповідача на позов суд приймає, як такі, що не обґрунтовані, оскільки висновки відповідача, про відсутність підстав для призначення пільгової пенсії позивачу, суперечать змісту досліджених ним же вищезазначених документів і суперечать закону. Заперечення відповідача обґрунтовуються, фактично, лише відсутністю одного документу довідки ф. № 122, і відповідач не бере до уваги наявність ряду документів, які підтверджують факт роботи позивача в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у визначений законом період часу, зокрема відповідач не приймає до уваги факт наявності у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (Категорія 2), що позивач пройшов перереєстрацію, і його статус був підтверджений; відповідач не приймає до уваги, що згідно з копією довідки від 10.12.1992 р. № 195, виданої «Управлінням Механізації будівництва № 7», ОСОБА_1 , був направлений на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і працював в 30-км зоні по будівництву саркофагу з 10.05.1986 р. по 25.05.1986 р., тобто виконував роботи безпосередньо на місці катастрофи.

Згідно підпункту "г" пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для призначення пенсії особа повинна надати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідку про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. № 122. У разі неможливості подання довідки за формою № 122, внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Суд доходить висновку, що відсутність довідки форми № 122 не є достатньою підставою для відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії, оскільки фактично надані докази, які в їх сукупності, надають обґрунтовану можливість зробити однозначний висновок, що позивач, дійсно, як водій 3 кл. перебував у відрядженні та працював в зоні відчуження, розташованій в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, в період з 10 по 25 травня 1986 р., тобто, протягом 16 днів, за що отримав підвищену заробітну плату, що, в цілому, є підставою для призначення йому пільгової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами). Тобто, оформляти відповідні документи має право лише адміністрація підприємства, установи або організації (військкомат), яке направляло особу для виконання відповідних робіт.

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії ; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позивач фактично пропрацював у зоні відчуження, категорії 2, в період після виникнення катастрофи і до 01.07.1986 р., що надає йому право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років, що передбачено ст. 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи, що позивач вчасно звернувся до відповідача з проханням призначити пільгову пенсію з моменту досягнення ним віку 50 років, що відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень, суд вважає, що державну пенсію позивачу, як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 2, слід призначити з дня виникнення у нього права на цю пенсію, тобто з 05 лютого 2015 р., тобто з моменту досягнення позивачем 50 років, і відповідно до вимог ст. ст. 49, 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені

цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України неодноразово (зокрема, рішення від 11.10.2005р.№ 8-рп/2005, від 09.07.2007р. № 6-рп/2007, від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, від 27.11.2008р. № 26-рп/2008 ) розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Право на пенсійне забезпечення, передбачене статтями 1, 3, ч.2 ст.6, статтею 8, ч.2 ст.19, статтями 22, 23, ч.1 ст.24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства в Україні.

Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», сума пенсії, не одержана своєчасно з вини органу, що призначає або сплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Відповідно до вимог ч.2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, не одержана своєчасно з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно висновку Європейського Суду з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Кечко проти України», зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд дійшов висновку, що відповідач, не діяв у відповідності до Конституції України та законів, які регулюють правовідносини з питань призначення та виплати пенсії позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (ЧАЕС), 2-ї категорії, не забезпечив в установленому законами порядку здійснення права позивача на отримання зазначеного виду пенсії та у відповідному розмірі.

Враховуючи невідповідність дій відповідача вимогам законів та Конституції України, з метою захисту прав позивача від порушень з боку відповідача, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом визнання неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України (УПФУ) в м. Вільногірську, Дніпропетровській області, код ЕДРПОУ 21923924, здійснити призначення та виплату позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (ЧАЕС), 2-ї категорії, з 05.02.2015 року, відповідно до вимог ст. ст. 49, 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та шляхом зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу зазначену пенсію, як учаснику та потерпілому з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2-ї категорії, з 05.02.2015 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 94 КАС України та ЗУ «Про судовий збір», відповідно до яких судові витрати, в виді судового збору - 73.08 грн., слід покласти за рахунок Державного бюджету України, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167, 183-2, 185,186,254,255 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

1. Визнати відмову від 25.02.2015 р. Управління Пенсійного Фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, , юридична адреса: вул. Жовтнева, буд. 14, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Жовте, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, і/к № НОМЕР_3 , зареєстрованому за місцем проживання по АДРЕСА_1 , пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2-ї категорії - неправомірною.

2. Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2-ої категорії, з 05 лютого 2015 р., тобто з моменту досягнення позивачем 50 років, і відповідно до вимог ст. ст. 49, 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, з урахуванням його роботи в зоні відчуження, розташованій в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, протягом 16 днів, в період з 10 по 25 травня 1986 року, за що йому була нарахована підвищена заробітна плата у розмірі 552.91 карбованців СРСР.

Судові витрати у справі, в виді судового збору - 73.08 грн., покласти за рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то 10 денний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копію постанови, не пізніше наступного дня з дня її постановлення, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам.

Суддя Г.І. Шаповал