Справа № 813/8699/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року № 813/8699/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Бігуна Н.Т.,

за участю:

прокурора - Бойко Н.І., згідно посвідчення,

представника відповідача - Костельної С.З., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом першого заступника прокурора м. Львова до Львівської міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, -

в с т а н о в и в :

перший заступник прокурора м. Львова (надалі - прокурор) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської міської ради (далі - ЛМР, відповідач), третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, третя особа), про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 19.06.2014 року № 3516 "Про надання гр. ОСОБА_2 у суборенду земельної ділянки на АДРЕСА_1".

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що прокуратурою м. Львова встановлено, що ухвалою Львівської міської ради від 19.06.2014 №3516 "Про надання громадянину ОСОБА_2 у суборенду земельної ділянки на АДРЕСА_1", погоджено ОСББ "Погулянка-6" передати у суборенду до 08.07.2020 року громадянину ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0882 га по АДРЕСА_1 у м. Львові для обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови. При перевірці вказаної ухвали та документів, що слугували підставою для її прийняття встановлено, що порушено встановлений законом порядок надання земельних ділянок в оренду. Крім того, дана ухвала прийнята за результатами розгляду звернення ОСОБА_2, з якого вбачається, що ОСОБА_2 просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки в суборенду для будівництва та обслуговування будинку по АДРЕСА_1. Зважаючи на те, що умови договору суборенди не мають виходити за межі договору оренди, а також зважаючи на те, що громадянин ОСОБА_2 мав на меті проводити будівництво на зазначеній ділянці, з чого вбачається ймовірна зміна цільового призначення земельної ділянки, оскаржувана ухвала суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема Конституції України, Земельного Кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та інших нормативно - правових актів, а також зачіпає економічні інтереси держави у сфері земельних відносин. У зв'язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19.06.2014 року № 3516.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Львівської міської ради - в судовому засіданні проти позову заперечила, письмових заперечень на адміністративний позов суду не надала, однак просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з тих мотивів, що Львівська міська рада, відповідно до наданих їй повноважень, має право передавати громадянам земельні ділянки в оренду для обслуговування та будівництва житлових будинків. Що і було зроблено.

Третя особа - ОСОБА_2 - в судові засідання не з'являвся, причин неявки суду не повідомляв, заперечень чи пояснень стосовно позову суду не надав. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток, які містяться в матеріалах справи.

Суд заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи та фактичні обставини справи, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні, згідно договору від 26.08.2010 року № Л - 1199, який укладено між Львівською міською радою (орендодавець) та ОСББ "Погулянка-6" (орендар), земельна ділянка, що знаходиться у м. Львові по АДРЕСА_1 надана мешканцям в оренду для обслуговування їх багатоквартирного житлового будинку на строк до 08.07.2020 року.

На дану земельну ділянку встановлено обмеження згідно висновку управління архітектури про наявність містобудівних обмежень щодо користування земельною ділянкою від 21.10.2008 року № 5-10918/2401 та обмежень Держкомзему у м. Львові щодо режиму використання земельної ділянки від 21.05.2009 року № 40/01-15/39.

31.12.2013 року гр. ОСОБА_2 звернувся до Львівської міської ради із заявою про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі земельної ділянки у суборенду для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Львові.

Судом встановлено, що при розгляді звернення громадянина ОСОБА_2 від 31.12.2013 року, ЛМР взяла до уваги заяву ОСББ "Погулянка - 6" від 21.11.2013 року про згоду на передачу земельної ділянки у суборенду, а також договір оренди землі, зареєстрований у ЛМР 26.08.2010 року за № Л - 1199.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2, 19.06.2014 року Львівською міською радою на 15-й сесії 6-го скликання прийнято ухвалу № 3516 "Про надання гр. ОСОБА_2 у суборенду земельної ділянки на АДРЕСА_1".

Як вбачається із п. 1. оскаржуваної ухвали, ЛМР ухвалено погодити ОСББ "Погулянка - 6" передачу у суборенду до 08.07.2020 року громадянину ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0882 га на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови.

Однак, 23.06.2014 року у зв'язку із суперечностями між договором оренди та договором суборенди, а також невідповідності оскаржуваної ухвали нормам чинного законодавства, міським головою ОСОБА_3 дію даної ухвали зупинено до повторного розгляду.

В подальшому вето міського голови м. Львова було подолано.

Під час перевірки оскаржуваної ухвали та документів, що слугувати підставою для її прийняття прокуратурою м. Львова встановлено, що вказана вище ухвала суперечить вимогам чинного земельного законодавства та підлягає скасуванню, у зв'язку із чим, позивач звернувся до суду.

При вирішенні даної справи, суд керувався наступним.

Спірні правовідносини в даній адміністративній справі регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно вимог ст. ст. 10, 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 5 Земельного кодексу України, земельне законодавство базується на принципі забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до п.п. а), б) ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Орендні відносини в Україні регулюються спеціальним Законом України "Про оренду землі".

Аналогічна правова норма, що визначена ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, передбачена ст. 1 Закону України "Про оренду землі".

Так, ст. 1 цього Закону визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст. 30 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватися орендарем у володіння або користування іншій особі (суборенда).

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про оренду землі", орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватись умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Отже, природа орендних правовідносин щодо земель державної та комунальної форм власності в рамках діючого законодавства України є договірною та надає сторонам обумовлювати істотні умови договору (окремо щодо кожного договору).

Відтак, порядок зміни умов договору передбачено ст. 654 Цивільного кодексу України та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Як вже було зазначено вище, між ЛМР та ОСББ "Погулянка-6" укладено договір від 26.08.2010 року № Л - 1199, згідно якого ЛМР (орендодавець) надає, а ОСББ "Погулянка-6" (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що знаходиться у м. Львові по АДРЕСА_1 для обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Відповідно до п. 1 оскаржуваної ухвали погоджено ОСББ «Погулянка-6» передачу в суборенду ОСОБА_2 земельної ділянки на АДРЕСА_1 до 08.07.2020 року площею 0,0882 га для обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової і громадської забудови, за функцією використання - землі житлової забудови.

Однак, як вбачається із плану земельної ділянки, що міститься в матеріалах справи та є невід'ємним додатком до договору оренди від 26.08.2010 року № Л - 1199, на земельній ділянці площею 0,0882 га, яка в подальшому погоджена для передачі в суборенду, відсутні будь-які об'єкти нерухомого майна. Також, в матеріалах, які слугували підставою для прийняття оскаржуваної ухвали, відсутні будь-які документи, які підтверджують наявність на пропонованій земельній ділянці об'єктів нерухомого майна, в тому числі належних на праві власності ОСОБА_2, для обслуговування яких дана земельна ділянка надається у суборенду.

Суд звертає увагу на те, що в преамбулі оскаржуваної ухвали зазначено, що ухвала прийнята за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 В той же час, згідно вказаного звернення ОСОБА_2 від 31.12.2013 року, що подане на ім'я міського голови м. Львова, зазначено прохання надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі земельної ділянки в суборенду для будівництва та обслуговування будинку по АДРЕСА_1 у м. Львові.

Однак, в силу приписів ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, перелік випадків, коли земельні торги не проводяться, встановлений ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, є вичерпний.

В силу приписів ч.3 ст.135 Земельного кодексу України орган місцевого самоврядування - власник земельної ділянки, є організатором земельних торгів, який відповідно до ч.4 ст.136 Кодексу забезпечує підготовку лотів до земельних торгів, яка передбачає:

а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості);

б) державну реєстрацію земельної ділянки;

в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку;

г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї;

ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї;

д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки;

е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України;

є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок;

ж) визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів.

Підготовка до проведення та порядок проведення земельних торгів, встановлення результатів торгів, оприлюднення результатів земельних торгів регламентовано ст.ст.137, 138, 139 Земельного кодексу України.

За результатами проведення земельних торгів складається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки.

Враховуючи викладене, чинним законодавством чітко передбачено порядок передачі земельних ділянок за результатами проведення земельних торгів, який відповідачем дотримано не було.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 у справі №1-9/2009 за конституційним подання Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частини першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", в якому зазначено, що "органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними та фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Отже, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, якою є оскаржувана у даному випадку ухвала, є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Таким чином, ухвала Львівської міської ради може бути визнана протиправною і скасована лише в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а саме судом встановлена невідповідність умов договору суборенди земельної ділянки умовам договору оренди даної земельної ділянки в частині цільового призначення земельної ділянки, яку погоджено передати в суборенду гр. ОСОБА_2; в частині строків передачі земельної ділянки в суборенду з урахуванням строку основного договору оренди - 26.08.2010 року.

Так, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про оренду землі", згідно якої, орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення. На підтвердження цього, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскаржувана ухвала прийнята за результатами розгляду заяви громадянина ОСОБА_2 щодо надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі земельної ділянки у суборенду для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Львові. Водночас, згідно договору оренди, укладеним між Львівською міською радою та ОСББ "Погулянка - 6", земельна ділянка надана ОСББ "Погулянка - 6" для обслуговування багатоквартирного будинку.

Вказане підтверджується копією плану земельної ділянки, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що на земельній ділянці площею 0,0882 га, яка погоджена для передачі в суборенду, відсутні будь-які об'єкти нерухомого майна.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують наявність на пропонованій земельній ділянці об'єктів нерухомого майна, в тому числі належних на праві власності ОСОБА_2

Також суд вважає за необхідне зазначити про порушення відповідачем процедури передачі земельної ділянки в оренду (суборенду), що передбачена ст. ст. 134 Земельного кодексу України.

Ще важливим є те, що в договорі, що був укладений між Львівською міською радою та ОСББ "Погулянка-6" відсутні вказівки на те, що орендована земельна ділянка може передаватись в суборенду.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 9 КАС України, передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками розгляд справи суд дійшов висновку, що відповідачем не надано достатніх доказів та письмових заперечень на обґрунтування заперечення проти адміністративного позову.

В той же час, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваної ухвали Конституції України, норм Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі".

Зважаючи на наведені вище обставини, суд вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам, встановленим ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про грубі порушення відповідачем норм чинного законодавства України при прийнятті ухвали Львівської міської ради від 19.06.2014 року № 3516 "Про надання гр. ОСОБА_2 у суборенду земельної ділянки на АДРЕСА_1".

Законодавцем чітко встановлено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, однак, як вбачається з матеріалів справи, громадянин ОСОБА_2 мав на меті проводити будівництво на зазначеній ділянці, що підтверджується змістом його звернення. Крім того, про порушення законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали свідчать і зауваження до вищевказаної ухвали міського голови м. Львова ОСОБА_3, в яких зазначено про порушення ст. 8 Закону України "Про оренду землі" та ст. 40 Земельного кодексу України, у зв'язку з чим зупинено дію вказаної ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене, та зважаючи на те, що прийняте з порушенням законодавства рішення не може породжувати жодних правомірних наслідків, а тому суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною та скасування оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 19.06.2014 року № 3516 "Про надання гр. ОСОБА_2 у суборенду земельної ділянки на АДРЕСА_1".

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 19.06.2014 року № 3516 "Про надання громадянину ОСОБА_2 у суборенду земельної ділянки на АДРЕСА_1".

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст виготовлено та підписано 23.03.2015 року

Суддя Потабенко В.А.