Справа № 803/2082/14
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 р. Справа № 876/11479/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 26 липня 2014 року з метою подання документів на оформлення та видачу паспорта громадянина для виїзду за кордон вона звернулася до Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області. Однак в порушення постанови КМУ №231 від 31 березня 1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», окрім вищеперерахованих документів працівник Луцького МВ УМВС вимагав надання додаткових документів: заяви - доручення для оформлення довідки про несудимість та ксерокопії паспорта громадянина України, наполягав на обов'язковій оплаті добровільної платної послуги вартістю 87,15 грн. за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон та оплаті 120 грн. за бланк паспорта з обов'язковим наданням квитанцій про оплату цих послуг. Проте позивач з такими вимогами працівника Луцького МВ УДМС України у Волинській області не згідний, оскільки вони Постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 не передбачені. Луцьким МВ УДМС України у Волинській області було відмовлено позивачу у прийнятті документів на оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Вважає такі дії щодо відмови в оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон неправомірними, так як відмова не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, оскільки діючі нормативно-правові акти не передбачають обов'язку заявника надавати додаткові документи, замовляти та додатково оплачувати окремі платні послуги, які вона не замовляла, не отримувала та не мала наміру отримувати з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Просила позов задоволити.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у прийнятті документів для оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон з підстав несплати вартості послуги за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон в сумі 87,15 грн. та вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон в сумі 120,00 грн. Зобов'язано Луцький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області прийняти за особистим зверненням документи ОСОБА_1 для розгляду питання щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон без сплати вартості послуги за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон в сумі 87,15 грн. та вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон в сумі 120,00 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Управління Державної міграційної служби України у Волинській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася з метою подання документів на оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон до Луцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, подавши при цьому заяву-анкету та інші документи, перелік яких визначено пунктом 10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, а саме: паспорт громадянина України; копію виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; дві фотокартки розміром 3,5х4,5 сантиметрів та оригінал квитанції про сплату державного мита у розмірі 170 грн.

Разом з тим, окрім вищезазначених документів, працівник відповідача від позивача вимагав надати додаткові документи, а саме: докази оплати добровільної платної послуги вартістю 87,15 грн. за оформлення та видачу паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон та оплати вартості за бланк паспорта в розмірі 120 грн.

Відтак, оскільки позивач додаткових документів не надала, працівники відповідача відмовили їй в прийомі документів, посилаючись на інструкції, викладені в інформаційній картці адміністративної послуги «Оформлення та видача або обмін паспорта громадянина України для виїзду за кордон», затвердженої першим заступником начальника Управління Державної міграційної служби України у Волинській області Чернишевим О. В. 05.05.2014 року.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.4 Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку, - за особистим клопотанням про отримання паспорта або через своїх законних представників до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Порядок оформлення, видачі, обміну, повернення, вилучення, знищення, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспорта громадянина України для виїзду за кордон виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Статтею 7 Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. З метою реалізації наведеної бланкетної норми КМУ 31 березня 1995 року було прийнято постанову №231, якою затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення (далі - Правила №231).

Пунктом 10 Правил №231 встановлено, що для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон подається: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Згідно ст. 1 Декрету КМУ від 21 січня 1993 року №7-93 «Про державне мито» (далі - Декрет №7-93), платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

Відповідно до пункту 6 ст. 2 Декрету №7-93 державне мито справляється за видачу нового зразка паспорта громадянина України (крім обміну нині діючого паспорта на паспорт нового зразка); за оформлення нового зразка паспорта громадянина України для поїздки за кордон; за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії. Підпунктом «б» пункту 6 статті 3 Декрету №7-93 встановлено, що ставка державного мита за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон встановлюються в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170 грн. 00 коп.

У пункті 27 розділу І Переліку платних послуг, які надаються підрозділами МВС та ДМС, розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року №795 (у редакції постанови КМУ від 26 жовтня 2011 року №1098), визначено розмір плати за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

За таких обставин, апеляційний суд наголошує, що сплата встановленого Декретом №7-93 державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із вчиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України паспорта на право виїзду за кордон, у тому числі й вартість бланка такого паспорта, вартість персоналізації. Отже, вимога повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта є протиправною.

Однак, неправомірною є й вимога відповідача стосовно сплати вартості бланка у розмірі 120 грн. 00 коп. у зв'язку з тим, що Порядок надання підрозділами МВС та ДМС платних послуг, затверджений постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1098 (далі - Порядок №1098), на який посилається Луцький МВ УДМС України у Волинській області, не встановлює розмір такого відшкодування, не передбачають його й Правила №231.

Судова колегія звертає увагу, що умови, які є обов'язковими для виконання при оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон встановлюються виключно положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року №21-416а13, яка в силу частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2014 року у справі №803/2082/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич