Справа № 821/36/15-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/36/15-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» до державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів в Херсонській області про визнання частково протиправними та часткове скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

06.01.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів в Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.12.2014 року:

- № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток (в загальній сумі 135 794 грн.) в частині визначення зобовязання на суму 108540 грн. та в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 27135 грн.;

- №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість (в загальній сумі 22530 грн.) в частині визначення грошового зобовязання в сумі 14718 грн. та в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3680 грн.;

- №0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 1399 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 350 грн., в частині зменшення суми бюджетного відшкодування - на 1267 грн., та в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 317 грн.

-№ , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб (в загальній сумі 61358 грн.) в частині визначення зобовязання на суму 37513 грн. та в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9378 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» задоволено.

Визнано протиправними та частково скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 18.12.2014 року № на суму 125675 грн., з яких за основним платежем на 108540 грн., за штрафними санкціями на 27135 грн.; № на суму 18398 грн., з яких за основним платежем на 14718 грн., за штрафними санкціями на 3680 грн.; № на суму 1267 грн. та штрафні санкції на 317 грн.; № на суму 46981 грн., з яких за основним платежем на 37513 грн., за штрафними санкціями на 9378 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 11.02.2015 року державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Міндоходів в Херсонській області подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі податкова інспекція посилалась на те, що в ході проведеної перевірки позивача було встановлено порушення товариством вимог Податкового кодексу України внаслідок чого підприємством було занижено суму податку на прибуток та податку на додану вартість, а також завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Крім того, податковий орган посилався на те, що підприємством не було утримано податок з виплачених доходів нерезидентам - «VESMA LLC»(USA) та ОСОБА_3 (TYRKEYE).

Податковий орган вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано та правомірно, а тому вони скасуванню не підлягають.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року та прийняття нової, якою відмовити ТОВ «Агропродукт-Херсон» у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 11.11.2014 року по 01.12.2014 року державною податковою інспекцією у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Агропродукт-Херсон» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 08.12.2014 року № 433/2103-22-01/33590624, на підставі якого податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 108635 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції в сумі 27159 грн.;

- №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 18024 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 4506 грн.;

- №0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 1399 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 350 грн.;

-№ , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 48950 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 12408 грн.

В акті перевірки ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів в Херсонській області посилалась на порушення ТОВ «Агропродукт-Херсон» вимог п.135.1, п.135.2, пп.135.5.4 та пп.135.5.15 п.135.5 ст.135, пп.138.1.1, п.138.2, пп.138.10.5 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 108635,29 грн.; п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 18024,48 грн. та завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (р.23.2) на загальну суму 1398,34 грн.

Податковий орган посилався на те, що в ході проведеної перевірки не було підтверджено фактичне здійснення поставки товарів та робіт від ПП «Джей Ком» та ПП «Автоагроукртермінал», тобто вказані операції не мали реального характеру.

В акті перевірки, ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області, посилаючись на акти Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 18.12.2013 р. № 1485/22-01/38256556 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Джей-Ком» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із платниками податків за період з 01.09.2012 р. по 31.10.2013 р." та ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області від 19.05.2014 р. № 177/21-03-22-06/38386378 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Автоагроукртермінал» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2013 рік та з податку на додану вартість за вересень 2013 року по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ПП "ВП «Легос», подальшої реалізації або використання придбаних у контрагента-постачальника товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг), їх відображення у податковій звітності", дійшло висновку що вказані контрагенти позивача відповідають критеріям «податкова яма», а фактично господарські операції ними не здійснювались.

Також податковий орган посилався на порушення позивачем п.160.2 ст.160 ПК України, що виразилось в не утриманні підприємством податку з виплачених доходів нерезиденту - "VESMA LLC" (USA); п.170.4 ст.170 ПК України, що виразилось в неутриманні підприємством податку з виплачених доходів нерезиденту фізичній особі - ОСОБА_3 (TURKEYE).

Частково не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Агропродукт-Херсон» звернулось з відповідним позовом до суду першої інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог ТОВ «Агропродукт-Херсон», зважаючи на наступне:

Відповідно до п.138.1 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

В свою чергу, п.138.2 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з п.139.1.9 ПК України витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В свою чергу, у відповідності до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст. 198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Кодексу податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст.201 ПК України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п. 201.6 ст.201 ПК України).

Як вже зазначалось вище, в ході проведеної перевірки податковий орган дійшов висновку щодо неправомірності віднесення позивачем сум витрат до складу валових та формування податкового кредиту.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає помилковим висновок державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ Міндоходів в Херсонській області щодо заниження ТОВ «Агропродукт-Херсон» податку на прибуток та податку на додану вартість, завищення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, зважаючи на наступне:

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на віднесення витрат до складу валових, зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту та бюджетне відшкодування сум ПДВ), є реальність господарської операції.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту.

Таким чином, для встановлення факту правомірності формування валових витрат та податкового кредиту підприємством, необхідно, в першу чергу, переконатись у наявності у товариства первинних документів, підтверджуючих здійснення господарських операцій та правомірність формування податкового кредиту, а також фактичності придбання товарів або послуг, тобто, реальності відповідних господарських операцій.

Слід зазначити, що підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів, надання послуг продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів (послуг) у власній господарській діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем та ПП «Джей-Ком» було укладено ряд договорів на виконання робіт та поставку товарів, зокрема:

- договір від 15.05.2013 року № 15 - на виконання робіт з ремонту дороги за адресою: м.Херсон, Бериславське шосе, 38-В;

- договір від 21.06.2013 року № 21/13 - на поставку 2 кондиціонерів DAX-9 та виконання робіт по їх установці за адресою: м. Херсон, Бериславське шосе, 38-В;

- договір від 25.06.2013 року № 25/13 - на виконання робіт по ремонту лівневки за адресою: м. Херсон, Бериславське шосе, 38-В.

На виконання умов цих договорів ПП «Джей-Ком» протягом травня-серпня 2013 року виконало ремонтні роботи на загальну суму 73609,60 грн., з яких ПДВ - 12268,27 грн., поставило позивачу 2 кондиціонери на загальну суму 5868 грн., з яких ПДВ - 978 грн., та встановило їх (загальна вартість робіт 2832 грн., з яких ПДВ - 472 грн.).

У підтвердження виконання умов укладених договорів, позивачем були надані первинні документи - податкові накладні від 16.05.2013 р. № 29, від 28.06.2013 р. № 92, від 01.07.2013 р. № 1, від 19.07.2013 р. №№ 34, 35, від 08.08.2013 р. № 8; акти здачі-прийняття виконаних робіт від 16.05.2013 р. № 160529, за червень 2013 року № 28/06, за липень 2013 року № 01/07, від 19.07.2013 р. № 190701, від 08.08.2013 р. № 80801; довідки про вартість виконаних будівельних робіт, відомості ресурсів, розрахунки загальновиробничих витрат; накладну від 19.07.2013 р. № 190702.

Розрахунки між сторонами проведено у безготівковій формі, що підтверджується банківськими виписками від 16.05.2013 року № 1053, від 01.07.2013 року № 1450, від 19.07.2013 року № 1640, від 14.08.2013 року № 1921.

В свою чергу, 26.09.2013 року ТОВ «Агропродукт-Херсон»було укладено з ПП «Автоагроукртермінал» договір поставки № 26/09.

За умовами вказаного договору ПП «Автоагроукртермінал» зобов'язувалось передати у власність покупцю належний продавцю товар - ЗМ 60 30266, а покупець зобов'язувався прийняти цей товар і оплатити його на умовах оренди і в строки, передбачені цим договором.

На виконання умов цього договору ПП «Автоагроукртермінал» у вересні 2013 року поставило позивачу ланцюг ЗМ 60 30266 вартістю 6000 грн., з яких ПДВ - 1000 грн..

У підтвердження виконання вказаної операції позивач надав податкову накладну від 27.09.2013 р. № 36, видаткову накладну від 27.09.2013 р. № РН-0000093.

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі, що підтверджується банківською випискою від 27.09.2013 р. № 2374.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Вимоги до первинних документів містяться у ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема вони повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем первинні документи у повній мірі відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують фактичне надання переліченими вище контрагентами позивачу послуг та поставку товарів.

В свою чергу, як вбачається з акту перевірки, податковий орган дійшов висновку щодо завищення ТОВ «Агропродукт-Херсон» валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з дослідженням актів Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про результати документальних позапланових виїзних перевірок ПП "Джей-Ком" та ПП "Автоагроукртермінал".

Однак, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зазначені акти, не можуть бути покладені в основу висновку про безтоварність операцій між позивачем та вказаними контрагентами, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом саме при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Крім того, допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту сплачених сум постачальникам товару.

В даному випадку, жодних зауважень з приводу наданих позивачем доказів та первинних документів на обґрунтування факту виконання контрагентами умов зазначених вище господарських договорів відповідач ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надав.

На момент здійснення господарських операцій ПП «Джей-Ком» та ПП «Автоагроукртермінал» були зареєстровані платниками податку на додану вартість та відомості щодо цих підприємств були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Слід також зазначити, що висновки акту ДПІ у м.Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області від 19.05.2014 р. № 177/21-03-22-06/38386378 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Автоагроукртермінал" з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2013 рік та з податку на додану вартість за вересень 2013 року по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ПП "ВП "Легос", подальшої реалізації або використання придбаних у контрагента-постачальника товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг), їх відображення у податковій звітності" стали підставою для прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень від 28.05.2014 року №№ , , які були оскаржені ПП "Автоагроукртермінал" до суду.

При цьому, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 року (справа № 821/3485/14), залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 року, було задоволено позовні вимоги ПП "Автоагроукртермінал", визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 28.05.2014 р. №№ , . В свою чергу, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.12.2014 р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПІ у м.Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 року

Таким чином, вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено протиправність висновків ДПІ у м. Херсоні, викладених в акті від 19.05.2014 р. № 177/21-03-22-06/38386378 щодо безтоварності операцій між ПП «Автоагроукртермінал» та ПП «ВП «Легос», та неправомірності формування ПП «Автоагроукртермінал» податкового кредиту у вересні 2013 року по операціям з вказаним контрагентом.

Зазначене ще раз підтверджує необґрунтованість посилання ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів в Херсонскій області на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Автоагроукртермінал», як на підставу для висновку про безтоварність операцій між цим контрагентом та ТОВ «Агропродукт-Херсон».

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що доводи ДПІ у м.Херсоні про відсутність у ПП «Джей-Ком» необхідних матеріальних та трудових ресурсів, транспортних засобів для здійснення будівельно-монтажних робіт спростовуються належними та допустимими доказами, зокрема, ліцензією серія АЕ № 180308 на господарську діяльність у будівництві, яка видана Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, зі строком дії з 09.11.2012 р. по 09.11.2015 р. та договорами оренди техніки та механізмів для будівельних робіт від 01.09.2012 р., від 15.09.2012 р., які підтверджують наявність у ПП "Джей-Ком" транспортних засобів, необхідних для здійснення будівельно-монтажних робіт.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що на підтвердження своїх доводів щодо неправомірності віднесення позивачем витрат до складу валових та неправомірності формування податкового кредиту позивачем, податковий орган вказував на сумнівність виконання договірних зобов'язань контрагентами з позивачем, на нереальність самих оподаткованих господарських операцій.

Як встановлено в ході розгляду справи, в даному випадку, фактичне виконання контрагентами позивача укладених договорів підтверджується наданими первинними документами, які містять необхідну та достатню інформацію щодо господарських операцій, які здійснювались між вказаними контрагентами.

Слід зазначити, що необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для податкової економії.

ДПІ не подано доказів того, що по спірним операціям між ТОВ «Агропродукт-Херсон» та його контрагентами у позивача була відсутня розумна ділова мета, або того, що позивач та його контрагенти діяли спільно з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

В свою чергу, досліджені в ході судового розгляду справи докази свідчать про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами реально відбулися та тягнуть настання правових наслідків.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів в Херсонській області дійшла безпідставного та необґрунтованого висновку щодо нереальності здійснюваних між ТОВ «Агропродукт-Херсон» та ПП «Джей-Ком», ПП «Автоагроукртермінал» господарських операцій, та, відповідно, про завищення позивачем валових витрат та податкового кредиту по операціям з цими контрагентами, а також завищення бюджетного відшкодування з ПДВ (по операціям з ПП «Джей-Ком»).

Податковий орган посилався також на те, що у перевіряємий період ТОВ «Агропродукт-Херсон» було занижено дохід, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування. Так, в акті перевірки зазначено, що у порушення пп.135.5.4, 135.5.15 п.135.5 ст.135 ПК України підприємством занижено доходи за 2013 рік від безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей (води) у сумі 18 219,17 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2012-2013 роках між позивачем та 10 державною пожежно-рятувальною частиною ТУ МНС України у Херсонській області було укладено ряд договорів про надання послуг по ремонту і технічному обслуговуванню пожежних водоймищ, їх наповнення і відкачування, очищення колодязів із залученням техніки, а саме: від 28.12.2012 р. № 3, від 14.01.2013 р. № 1, від 31.01.2013 р. № 2, від 15.02.2013 р. № 4, від 15.03.2013 р. № 6, від 12.04.2013 р. № 8, від 08.05.2013 р. № 10, від 07.06.2013 р. № 12, від 05.07.2013 р. № 14, від 05.08.2013 р. № 15, від 30.08.2013 р. № 17, від 27.09.2013 р. № 19, від 25.10.2013 р. № 20, від 20.11.2013 р. № 21.

На виконання умов цих договорів 10 державна пожежно-рятувальна частина ТУ МНС України у Херсонській області надала позивачу послуги по залученню пожежних автомобілів для ремонту і технічного обслуговування пожежних водоймищ, їх наповнення і відкачування, очищення колодязів.

Надання зазначених послуг підтверджується актами здавання-приймання послуг від 15.02.2013 р., від 15.03.2013 р., від 12.04.2013 р., від 10.05.2013 р., 07.06.2013 р., від 05.08.2013 р., від 30.08.2013 р., від 27.09.2013 р., від 24.10.2013 р., від 06.12.2013 р..

Оплата товарів здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями.

Згідно пп.135.5.4 п.135 ст.135 ПК України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Пп.135.5.15 п.135.5 ст.135 ПК України встановлено, що інші доходи включають: інші доходи платника податку за звітний податковий період.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до пп.14.1.13 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги - це: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

В акті перевірки податковий орган зазначив, що відповідно до актів здавання-приймання послуги та планової калькуляції ТОВ «Агропродукт-Херсон» отримало від ДПРЧ-10 (структурного підрозділу ТУМНС України у Херсонській області) послуги привезення води пожежними машинами на загальну суму 44 399,04 грн., що було підтверджено первинними документами. Всього отримано у 2013 році води у кількості 2376 куб.м (4500 л. х 11 виїздів х 48).

ДПІ у м. Херсоні посилалось на те, що вказана інформація свідчить про отримання позивачем послуг по залученню пожежних автомобілів ДПРЧ-10 для ремонту і технічному обслуговуванню пожежних водоймищ, їх наповнення і відкачування, очищення колодязів.

Зазначене, на думку податкового органу, вказує на безоплатне отримання ТОВ «Агропродукт-Херсон» води від ДПРЧ-10, яка використовувалась підприємством в процесі виробництва (для технологічних потреб).

В свою чергу, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ТОВ «Агропродукт-Херсон» отримувало від 10 державної пожежно-рятувальної частини ТУ МНС України у Херсонській області не товар (воду), а саме послуги з наповнення водоймища водою та її відкачування, які були оплачені згідно планової калькуляції та актів здавання-приймання послуг. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно зазначив, що висновки ДПІ у м. Херсоні стосовно того, що вода є безоплатно отриманим товаром суперечить пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України, а тому в даному випадку відсутні підстави вважати, що товариством було занижено дохід від безоплатно отриманих товарів.

Що стосується завищення ТОВ «Агропродукт-Херсон» валових витрат у перевіряємий період, слід зазначити наступне:

Так, ДПІ у м. Херсоні посилалась на завищення позивачем фінансових витрат у ІV кварталі 2012 року на суму 438219 грн., у зв'язку з порушенням пп.138.10.5 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, а саме, неправомірним віднесенням до складу фінансових витрат ІV кварталу 2012 року нарахування відсотків по позикам нерезидента у сумі 438219 грн., що не мають документального підтвердження.

Відповідно до пп.138.10.5 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включаються до собівартості) кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

В ході розгляду справи було встановлено, що 01.04.2010 року ТОВ «Агропродукт-Херсон» було укладено з нерезидентом ОСОБА_3 контракт займу № 1F на 1000000 доларів США, згідно умов якого нараховувались відсотки за користування позикою.

В акті перевірки податковий орган посилався на те, що згідно даних бухгалтерського обліку підприємства (оборотно-сальдових відомостей по рахункам: 6842 «Розрахунки по нарахованим відсоткам (в іноземній валюті)» та 951 «відсотки за кредит») загальна сума нарахованих відсотків за користування позикою за період, що перевірявся, становить 361,683 тис. грн. (у тому числі за ІV квартал 2012 року у сумі 183 839 тис. грн.).

При цьому, згідно даних попередньої перевірки, яка проводилась за період з 01.07.2011 р. по 30.09.2012 р. (акт від 28.12.2012 р. № 3227/22-1/33590624), сума фінансових витрат підприємства за ІІІ квартали 2012 року склала 449 542 грн. Даний показник був вказаний платником податку у декларації з податку на прибуток за ІІІ квартали 2012 року.

Податковий орган посилався на те, що матеріали вищевказаної перевірки не містять інформації щодо заниження (завищення) товариством фінансових витрат за ІІІ квартали 2012 року.

В свою чергу, ТОВ «Агропродукт-Хесон» у декларації з податку на прибуток за 2012 рік відобразило фінансові витрати у сумі 1 071 600 грн.

З урахуванням висновків попередньої перевірки про те, що за ІІІ квартали 2012 року сума фінансових витрат підприємства склала 449 542 грн., а за 2012 рік сума таких витрат склала вже 1 071 600 грн., в акті зазначено, що згідно декларації з податку на прибуток сума витрат конкретно за ІV квартал 2012 року становить 622 058 грн. (1071600 грн. - 449542 грн.).

При співставленні даних декларації з податку на прибуток та даних бухгалтерського обліку щодо суми фінансових витрат підприємства за ІV квартал 2012 року, податковим органом було встановлено, що ТОВ «Агропродукт-Херсон» завищено суму фінансових витрат на 438 219 грн., а саме: згідно декларації з податку на прибуток сума таких витрат складає 622 058 грн., тоді як за даними бухгалтерського обліку сума фінансових витрат складає - 183 839 грн. (622 058 грн. - 183 839 грн. = 438 219 грн.).

Вказану розбіжність головний бухгалтер підприємства пояснив тим, що товариством у декларацію з податку на прибуток за 2012 рік було включено фінансові витрати, які раніше не були враховані (у 2011 році та за три квартали 2012 року).

Зазначені пояснення не були прийняті податковим органом, з огляду на те, що в матеріалах попередньої перевірки підприємства, яка проводилась за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року не було виявлено порушень з боку товариства вимог податкового законодавства при формуванні підприємством валових витрат за рахунок віднесення суми нарахованих відсотків по позикам нерезиденту ОСОБА_3. Тоді як період даної перевірки - з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року.

В свою чергу, слід зазначити, що відповідно до п.п.141.1, 141.2, 141.3 ст.141 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язання (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Для платника податку, 50 та більше відсотків статутного фонду (акцій, інших корпоративних прав) якого перебуває у власності або управлінні нерезидента (нерезидентів), віднесення до складу витрат нарахування процентів за кредитами, позиками та іншими борговими зобов'язаннями на користь таких нерезидентів та пов'язаних з ними осіб дозволяється в сумі, що не перевищує суму доходів такого платника податку, отриману протягом звітного періоду у вигляді процентів від розміщення власних активів, збільшену на суму, що дорівнює 50 відсоткам оподатковуваного прибутку звітного періоду, без урахування суми таких отриманих процентів.

Проценти, які відповідають вимогам пункту 141.1 цієї статті, але не віднесені до складу витрат виробництва (обігу) згідно з положеннями пункту 141.2 цієї статті, протягом звітного періоду підлягають перенесенню на результат майбутніх податкових періодів із збереженням обмежень, передбачених пунктом 141.2 цієї статті.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що протягом 2011 року за контрактом займу № 1F, укладеним з нерезидентом ОСОБА_3 позивачу нараховано процентів у сумі 782 970 грн., які не були включені у рядок 06.4.1 декларації з податку на прибуток за 2011 рік, у зв'язку з обмеженнями, визначеними п.141.2 ст.141 ПК України.

За 9 місяців 2012 року нараховано процентів у сумі 547 704 грн., які з урахуванням обмежень, визначених п.141.2 ст.141 ПК України, включено у рядок 06.3.1 у сумі 449 542 грн. (залишок 98 162 грн.).

За ІV квартал 2012 року нараховано процентів у сумі 183 839 грн., тобто, як вірно встановлено судом першої інстанції, за 2012 рік - 731543 грн., які з урахуванням обмежень, визначених п.141.2 ст.141 ПК України, і були включені у рядок 06.3.1 декларації з податку на прибуток за 2012 рік у сумі 1 071 600 грн. (за ІV квартал 2012 року - 183 839 грн., за 9 місяців 2012 року - 449 542 грн., залишок за 9 місяців 2012 року - 98162 грн., за 2011 рік - 340 057 грн.).

Зважаючи на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що віднесення позивачем до складу фінансових витрат за ІV квартал 2012 року суми нарахованих процентів у розмірі 622 058 грн. відповідає вимогам Податкового кодексу України, зокрема, ст.141 ПК України, а тому в даному випадку посилання податкового органу на завищення товариством фінансових витрат у ІV кварталі 2012 року на суму 438219 грн. є необґрунтованим.

Крім того, слід відмітити, що у попередніх періодах, а саме у 2011 році, а також у трьох кварталах 2012 року фінансові витрати, до яких належали витрати на нарахування процентів по користуванню кредитом, декларувались у відповідно до вимог ст. 141 ПК України, що і підтверджено матеріалами попередньої перевірки.

При цьому, податковим органом не було враховано обмежень, встановлених пунктом 141.2 цієї статті, тоді як за нормами Податкового кодексу України, суми фінансових витрат, які підпали під ці обмеження підлягають перенесенню на результат майбутніх податкових періодів із збереженням обмежень, передбачених пунктом 141.2 цієї статті.

Саме у зв'язку з викладеним ДПІ у м. Херсоні дійшла помилкового висновку про завищення позивачем фінансових витрат у ІV кварталі 2012 року.

Ще одним порушенням, виявленим податковим органом в ході проведення перевірки є неутримання податку з виплачених нерезиденту - ОСОБА_3 процентів за контрактом позики, у зв'язку з чим ТОВ «Агропродукт-Херсон» було нараховано грошове зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 37513,19 грн.

В ході розгляду справи встановлено, що ТОВ «Агропродукт-Херсон» було укладено з фізичною особою - нерезидентом ОСОБА_3 (Туреччина, Едирне, ОСОБА_2, Ситеси, блок С.7, банк: TURKEYE GARANTI BANKASI A.S. Bah Gelievler/Istanbul Sube Rodu 018 Hesap Numarasi 9093442 USD. IBAN N TR 3442, SWIFT: TG BATRIS0 реєстраційне свідоцтво від 20.05.2010 р. № 318) контракт позики від 01.04.2010 р. № 1F.

З урахуванням додаткової угоди від 10.12.2010 року, сума позики складає 100121,90 доларів США, під 9 % річних, на поповнення оборотних коштів, строк погашення до 01.04.2013 року.

Податковим органом встановлено, що у періоді, що перевірявся позивачем здійснена виплата процентів нерезиденту на загальну суму 68250 доларів США, у тому числі: 30.10.2012 р. - 23000 доларів США, 30.01.2013 р. - 23000 доларів США, 26.04.2013 р. - 22250 доларів США.

В акті перевірки податковий орган посилався на те, що у порушення п. 103.4 ст. 103 Податкового кодексу України нерезидентом ОСОБА_3 не було надано належним чином складеної довідки про статус нерезидента, а тому у ТОВ «Агропродукт-Херсон» були відсутні підстави для застосування переваг Угоди між Урядом України та Урядом Турецької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно, тобто позивач повинен був утримати податок з виплачених доходів нерезиденту.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції стосовно необґрунтованості вказаних висновків державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ Міндоходів в Херсонській області, зважаючи на наступне:

Відповідно до п. 160.1 ст. 160 Податкового кодексу України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Під терміном доходи, отриманими нерезидентами із джерелом їх походження з України, слід розуміти також проценти (пп."а" п.160.1 ст.160 ПК України).

П.160.2 ст.160 ПК України встановлено, що резидент, що здійснює на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, зобов'язаний утримувати податок з таких доходів за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

В свою чергу, у п.1 ст. 4 Конвенції про усунення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно від 27.11.1996 р. (набрала чинності 29.04.1998 р.), укладеної між Урядом України та Урядом Турецької Республіки визначено, що у цілях цієї Угоди вираз «резидент однієї Договірної Держави» означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місцеперебування, зареєстрованого офісу, місця реєстрації, місцезнаходження керівного органу або будь-якого іншого аналогічного критерію.

Відповідно до п. 103.1 ст. 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

П.103.2 ст.103 ПК України встановлено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статі.

В свою чергу, положеннями п. 103.4 ст. 103 ПК України визначено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до абз."і" ст.3 Конвенції термін "компетентний орган" означає: i) в Україні - Міністерство фінансів України або його повноважного представника; ii) у Туреччині - Міністра фінансів Туреччини або його повноважного представника.

В акті перевірки податковий орган зазначив, що у підтвердження статусу платника податку Озтюрк Суат надав довідка управління податкової інспекції м. Стамбул від 16.01.2012 року, видану уповноваженою особою місцевого податкового органу Туреччини, в якій зазначено, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. Зазначений документ перекладений відповідно до законодавства України та на ньому відсутній апостиль.

ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів в Херсонській області посилалась на те, що зазначений документ не підтверджує, що Озтюрк Суат є платником податків у 2012-2013 роках.

Судом першої інстанції встановлено, що дійсно, ТОВ «Агропродукт-Херсон» надало відповідачу довідку управління податкової інспекції м. Стамбул від 16.01.2012 р., якою підтверджено, що Озтюрк Суат є резидентом Туреччини, перебуває на обліку, є платником податків.

Також позивачем надано довідку Міністерства фінансів Республіки Туреччина від 18.12.2014 року, відповідно до якої підтверджено, що Озтюрк Суат у 2013 році був резидентом Туреччини і підлягав сплаті податку на доходи стосовно його доходу по всьому світі.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем документально підтверджено той факт, що Озтюрк Суат є платником податків у Туреччині у відповідності до вимог Конвенції між Урядом України та Урядом Турецької Республіки про усунення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно, а тому ТОВ «Агропродукт-Херсон» звільняється від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України відповідно до п.103.4 ст.103 ПК України.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Агропродукт-Херсон» та часткового скасування прийнятих державною податковою інспекцією у м. Херсоні ГУ Міндоходів в Херсонській області податкових повідомлень-рішень

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів в Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв