Справа № 804/1970/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 р. Справа № 804/1970/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування вимоги, -
28.01.2015 року позивач звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, у якому просить суд:
- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-10-17 від 07.10.2014 року в частині безпідставно нарахованого штрафу у сумі 1926,24 грн. та пені у розмірі 5 225,18 грн.;
- визнати протиправними дії Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо безпідставно нарахованого штрафу у сумі у сумі 1926,24 грн. та пені у розмірі 5 225,18 грн.;
- зобов'язати Дніпродзержинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме: списати штраф у сумі у сумі 1926,24 грн. та пеню у розмірі 5 225,18 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відносно позивача з 13.06.2002 року порушено провадження у справі про банкрутство. Позивач зазначає, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство боржника у відповідності до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Позивач зазначає, що за неналежне виконання поточних зобов'язань зазначені штрафні санкції не застосовуються. Також позивач звернув увагу суду на той факт, що в отриманій вимозі податкового органу не назначено реквізити рішень, відповідно до яких нараховані штрафні санкції та пеня, чим порушено вимоги Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455.
Ухвалою суду від 29.01.2014 року відкрито провадження у адміністративній справі та відстрочено позивачу сплату судового збору до моменту ухвалення судового рішення у даній адміністративній справі.
Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач через відділ діловодства суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач через відділ діловодства суду подав письмові заперечення на позовну заяву, у яких просить суд відмовити у задоволенні позову, зазначаючи про те, що вимога сформована на підставі даний особового рахунку позивача. Станом на 01.10.2013 року до ІС «Податковий блок» відбулась міграція особових рахунків платників єдиного соціального внеску з районних управлінь Пенсійного фонду України в м. Дніпродзержинську. По особовому рахунку єдиного соціального внеску позивача загальна сума переданої заборгованості склала 9 686 046,04 грн. в т.ч. 8 461 241,85 грн. - недоїмка з єдиного внеску, 319 609,28 грн. - заборгованість із сплати штрафних фінансових санкцій та 905 194,91 грн. - пеня. Відповідачем отримано лист від 03.09.2014 року № 6737/02/20 від Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська з уточнюючими сумами переданої заборгованості без урахування оскаржуваних позивачем сум штрафних санкцій у розмірі 317 885,62 грн. та пені в сумі 899 767,15 грн.). Так з урахуванням отриманої інформації сума заборгованості становить 8 461 241,85 грн. - недоїмка з єдиного внеску, 1723,66 грн. - заборгованість зі штрафних санкцій та 5427,76 грн. - пеня. Відділом адміністрування ЄСВ Дніпродзержинської ОДПІ 04.09.2014 року внесено зміни в особистий рахунок позивача (рішення про коригування сальдо № 613/04-03-17-04-15 від 04.09.2014 року). Станом на 04.09.2014 року сума заборгованості позивача становить 8 461 241,85 грн. - недоїмка з єдиного внеску, 1926,24 грн. - заборгованість зі штрафних санкцій та 5225,18 грн. - пеня. При коригуванні пеня у сумі 202,58 грн. з технічних причин прирахувалась до заборгованості із штрафних санкцій. Станом на 09.02.2015 року помилка виправлена і загальна сума переданої заборгованості по штрафних санкціям та пені становить 7151,42 грн.: 1723,66 грн. - заборгованість зі сплати штрафних санкцій та 5427,76 грн. - пеня.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Щодо підсудності справи Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 29.01.2015 року відносно Державного науково-виробничого підприємства «Цирконій» порушено провадження у справі про банкрутство; 29.11.2005 року введено процедуру санації боржника.
Згідно з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2002 року № Б 15/52/02, копія якої знаходиться у матеріалах справи, відносно позивача порушено провадження у справі про банкрутство.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо подальшого удосконалення адміністрування податків і зборів" від 6.12.2012 року №5518-VI були внесені зміни до деяких законодавчих актів.
Так, частину 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI викладено в наступній редакції: "Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України".
Пункт 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції: " справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України".
Разом з тим, відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI (в редакції згідно Закону України від 02.10.2012 року № 5405-VI): положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом; положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом; положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Оскільки провадження у справі про банкрутство позивача порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13 червня 2002 року, тобто, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 №4212-VI, положення зазначеного Закону не можуть застосовуватись господарськими судами у відношенні такого боржника, в тому числі не підлягають застосуванню до спірних правовідносин і положення ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
За вказаних обставин справа підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду з урахуванням вимог статей 18 та 19 КАС України.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачем направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-10-17 від 07.10.2014 року, якою визначено суму боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 13 082 488,34 грн., суму штрафу розмірі 1926,24 грн. та пені у розмірі 5225,18 грн.
Як вбачається з матеріалів справи позивач оспорює вказану вище вимогу лише в частині суми штрафу та пені. Сума недоїмки позивачем не оскаржується.
Судом на підставі письмових пояснень відповідача та Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області встановлено, що сума штрафу та пені нарахована ним згідно рішень № 335 від 13.03.2013 року, № 18 від 15.01.2013 року, № 794 від 30.07.2013 року, № 695 від 16.07.2013 року та № 642 від 15.10.2012 року, копії яких знаходяться у матеріалах справи та які отримані позивачем, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень, які також знаходяться у матеріалах справи.
Позивачем не надано суду доказів оскарження вказаних вище рішень у адміністративному та/або судовому порядку.
Судом також встановлено, що рішення № 335 від 13.03.2013 року, № 18 від 15.01.2013 року, № 794 від 30.07.2013 року, № 695 від 16.07.2013 року та № 642 від 15.10.2012 року винесено Управлінням Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за порушення позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які мали місце у період 2012 - 2013 років.
Отже, допущені позивачем порушення вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» мали місце вже після порушення провадження у справі про банкрутство позивача.
Одночасно судом встановлено на підставі письмових пояснень представника відповідача від 10.02.2015 року, що відповідачем помилково у оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки) помилково вказано розмір сум штрафних санкцій та пені, а саме: замість сум 1723,66 грн. - заборгованість зі сплати штрафних санкцій та 5427,76 грн. - пеня помилково вказано суми 1926,24 грн. та 5225,18 грн. - відповідно.
Згідно ч.ч.14 та 15 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.
У відповідності до п.6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455, органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач не порушив процедури направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивачу, однак вказав у вимозі у графах «штрафи» та «пеня» невірні показники, а саме: завищив суму заборгованості із сплати штрафних санкцій у розмірі 202,58 грн. та занизив суму пені на 202,58 грн.
Щодо посилань позивача на не застосування штрафу та пені під час дій мораторію на задоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства, то суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;
не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 07.05.2012 року (номер у ЄДРСР 24704777) та від 11.06.2012 року (номер у ЄДРСР 25128503), відповідно до статей 1 та 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» , мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.
З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.
З огляду на наведене можна зробити висновок про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.
Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного зобов'язання, і є похідними від основного зобов'язання.
З огляду на наведене, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.
Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі.
У відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України
Як вбачається з матеріалів справи штраф та пеня згідно рішень рішення № 335 від 13.03.2013 року, № 18 від 15.01.2013 року, № 794 від 30.07.2013 року, № 695 від 16.07.2013 року та № 642 від 15.10.2012 року винесено Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області застосовані за порушення вимог законодавства України, які мали місце після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому відповідач правомірно застосував до позивача штраф та пеню.
Одночасно суд відхиляє посилання позивача на вимоги пункту 4.1.4 ст. 4 Податкового кодексу України, оскільки останній згідно п.1.3 ст. 1 ПК України не регулює питання погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-10-17 від 07.10.2014 року є частково протиправною та підлягає скасуванню в частині суми штрафу у розмірі 202,58 грн. В іншій частині оскаржуване рішення винесено правомірно.
Позивачем не сплачено суму судового збору до ухвалення рішення суду у даній адміністративній справі у відповідності до вимог ухвали суду від 29.01.2015 року.
У відповідності до ч.2 ст. 88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
За вказаних обставин сума судового збору підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.
Порядок сплати судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір", в редакції Закону України № 590-VII від 19.09.2013 року, який набрав чинності 23.10.2013 року, у відповідності до п.3 ч.2 ст. 4 якого при зверненні до адміністративного суду з адміністративним позовом майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати; при зверненні до адміністративного суду з адміністративним позовом немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,06 мінімальної заробітної плати.
У відповідності до листа Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012 року № 165/11/13-12 зверненні до суду вимоги про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком якого є зміна складу майна позивача, є майновими.
Як вбачається з предмету позову останній носить майновий (скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки)) та немайновий (визнати протиправними дії відповідача та зобов'язання вчинити певні дії) характер.
У відповідності до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Отже, позивач повинен сплатити судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 73,08 грн., а за майнову вимогу - 1827,00 грн., загалом 1900,08 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд -
Адміністративний позов - задовольнити частково.
Визнати частково протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-10-17 від 07.10.2014 року в частині суми штрафу у розмірі 202,58 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Державного науково-виробничого підприємства «Цирконій» в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1900,08 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 27.03.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Златін С.В. Златін Р.Ю. Ричка