Справа № 826/20722/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2015 року № 826/20722/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з вимогами про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 року № , рішення про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 № , податкової вимоги від 08.09.2014 за № 8163-25, рішення про застосування фінансових санкцій від 24.09.2014 № , податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 за № , податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на хибність висновків відповідача, зроблених під час фактичних перевірок з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими для виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Зокрема позивач зазначає, що факт відсутності акцизних марок на пляшках горілки «Наша марка Посольська» та коньяку України ординарного «Три зірочки» «Сонячний оберег» не є достовірним, оскільки проводилась роздрібна торгівля на розлив. Позивач вказує, що в самому Акті перевірки міститься зауваження, що на пляшці залишилися сліди від марки. А тому позивач вважає протиправним винесене відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 № та як наслідок прийняття податкової вимоги від 08.09.2014 року № 8163-25.

Також позивач обґрунтовує протиправність прийняття податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 № , яким нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6677,50 грн. за встановлене порушення п.п. 2.6 Постанови Національного Банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». Зокрема, позивач зазначає, що ним було здійснено оприбуткування виручки шляхом вклеювання фіскальних чеків та денних звітів до КОРО з порушенням правильності заповнення граф КОРО, що є іншим ніж вказано в Акті порушенням.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. В якості безпідставності позовних вимог відповідач зазначає, що при проведенні перевірок та винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та рішень про застосування фінансових санкцій діяв в межах повноважень та у спосіб визначених чинним законодавством.

12.02.2015 в судовому засіданні судом ухвалено замінити Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

В судовому засіданні судом ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2014 року проведено перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими для виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами за результатами якої складено Акт № 000923 від 17.06.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення вимог ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року, а саме: зберігання 1 пляшки горілки «Наша марка Посольська» 0,56 л. 40% об. виробництва ТОВ «ДГЗ Прайм», 10.06.2014 розливу по ціні 35,00 грн. та 1 пляшки коньяку України ординарного «Три зірочки» «Сонячний оберег» 0,5 л., 40% об. Виробництва ТОВ «Сімферопольський вино-коньячний завод» 04.11.2013 року розливу по ціні 61,50 грн. на загальну суму 96,50 грн. без марок акцизного податку встановленого зразка.

02.07.2014 року відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій № у розмірі 8 500 грн.

Також вказаною перевіркою встановлено порушення положень ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995, а саме реалізація пляшки вина «Кагор» 0,7 л. виробництва ТОВ «Котовський вино завод» по ціні 17.50 грн., що підтверджується 3-звітом від 09.03.2014, в той час коли Постановою Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 року мінімальна ціна на таке вино у такій тарі встановлено в розмірі 18,00 грн.

02.07.2014 року винесено рішення про застосування фінансових санкцій № у розмірі 5 000 грн.

24.09.2014 року відповідачем винесено Рішення про застосування фінансових санкцій № у розмірі 10 000 грн.

Також 09.09.2014 року проведена фактична перевірка за результатами якої складено Акт від 09.098.2014 року № 001032 під час якої встановлено порушення п.267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, п. 1, п. 2 п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових опареній у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» шляхом виявлення не оприбуткування (несвоєчасне та повне) готівки в КОРО № 0/1 на підставі фіскальних звітних чеків. В КОРО в графах де відсутні записи про надходження готівкової виручки зроблено відмітку про проведення перевірки. Аналогічно відсутній запис на підставі 3-звіту № 148 за 10.07.2014 на суму 377,50 грн. в КОРО.

24.09.2014 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 грн.

Також позивачем оскаржується та міститься в матеріалах справи податкове повідомлення-рішення № від 24.09.2014 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6677,50 грн.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стосовно вимоги позивача про скасування Рішення про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 № , яким нараховано штраф у розмірі 8500,00 грн. за порушення ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року, а саме зберігання пляшки горілки та коньяку без марок акцизного збору встановленого зразка, суд вказує про наступне.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 226 Податкового кодексу України встановлено порядок виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до п.п.226.1, 226.2, 226.3 вказаної статті, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів. Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 226.6 ст.226 Податкового кодексу України встановлено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється.

За приписами п. 226.9 ст.226 вказаного кодексу, вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 02.06.2003 р. №790 (далі - Постанова № 790), до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

За приписами абз.15 ч.2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 100 відсотків вартості товару, але не менше 1700 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначав, що на момент перевірки вказані в Акті перевірки пляшки були відкриті у зв'язку з роздрібною реалізацією зазначених пляшок відвідувачам та споживачам магазину-кафе в якому здійснювалась перевірка.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом враховано, що відповідачем не надано доказів, що 1 пляшка горілки «Наша марка Посольська» та 1 пляшка коньяку України ординарного «Три зірочки» «Сонячний оберег» 0,5 знаходяться саме на зберіганні, а не в обігу (реалізації) на розлив.

А тому суд приймає до уваги доводи позивача, що вищевказана алкогольна продукція була відкрита у такій спосіб, що марки акцизного збору розривалися у момент відкриття пляшки.

Крім того, п. 228.3 ст. 228 Податкового кодексу України у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, контролюючі органи, зазначені у пункті 228.2 цієї статті, вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

В матеріалах справи відсутні докази вилучення пляшок без марок акцизного податку з вільного обігу та поданням відповідних матеріалів до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію), що спростовує доводи відповідача про відсутність вказаних марок на пляшках горілки та коньяку.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 3 Постанови № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Як вказувалось вище, в Акті перевірки від 17.06.2014 № 000923 зафіксовано порушення, які виявлені під час проведення перевірки. При цьому, в оскаржуваному Рішенні про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 року № вказується про встановлення порушень позивачем норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного збору встановленого зразка на підставі іншого Акту перевірки, а саме № 32/170123/НОМЕР_6 від 23.06.2014, який відсутній в матеріалах справи.

Крім того, в Рішенні встановлено порушення позивачем абз. 2 ч. 4 ст. 11 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Проте дана норма лише вказує про основні характеристики етикеточної продукції, яка розробляється товаровиробником алкогольних та тютюнових виробів.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного Рішення про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 № .

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 року № та від 24.09.20014 року № , суд вказує про наступне.

Частиною 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (в редакції від 21.11.2013 чинної на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що розмір мінімальної оптово-відпускної і роздрібної ціни на вино у скляній тарі місткістю 0,7 л становить 18 грн.

Як вбачається з матеріалів перевірки позивачем здійснювалась реалізація пляшки вина «Кагор» 0,7 л. виробництва ТОВ «Котовський вино завод» по ціні 17.50 грн., тобто за ціною нижчою ніж встановлено Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Позивачем не надано доказів спростування реалізації вищевказаної пляшки без порушення норм вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до статті 17 Закону України Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 5000 гривень.

З огляду на наявність порушень вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині здійснення реалізація пляшки вина «Кагор» 0,7 л. виробництва ТОВ «Котовський вино завод» по ціні нижчою ніж встановлено Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» суд вважає, що оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій прийняті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому у суду відсутні підстави для визнання оскаржуваних рішень протиправними та їх скасування.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 № суд вказує про наступне.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

24.09.2014 року відповідачем винесено два податкові повідомлення-рішення, а саме № , яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6677,50 грн. за порушення п.п. 2.6 Постанови Правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 року № 637 (далі - Постанова) та № 000221701 яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 грн. за порушення п. 1, п. 2, п. 13 ст. 13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому, позивач надає правове обґрунтування протиправності винесення податкового повідомлення -рішення про нарахування штрафних санкцій у розмірі 6677,50 грн., зазначаючи інший номер податкового повідомлення-рішення, а саме , замість . А тому суд вирішує справу з урахуванням виявленої описки.

Як вказувалось вище згідно Акту фактичної перевірки господарської одиниці магазину-кафе, що розташований за адресою Бориспільській район с. Гнідин, Урочище Гатне, ст. Вишеньки суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 Ю, В. від 09.09.2014 року під час перевірки встановлено порушення п.267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, п. 1, п.2 п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових опареній у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» шляхом виявлення не оприбуткування (несвоєчасне та повне) готівки в КОРО № 0/1 на підставі фіскальних звітніх чеків, а саме: № 41 за 23.03.2014 року на суму 79,00 грн., № 56 за 02.04.2014 на суму 391,00 грн., № 121 за 15.06.2014 року на суму 355,50 грн., №130 за 24.06.2014 року на суму 59,50 грн., № 131 за 24.06.2014 року на суму 82,00 грн., в розділі 2 КОРО в графах 5-6 відсутні записи про загальну суму розрахунків готівкою. В КОРО в графах де відсутні записи про надходження готівкової виручки зроблено відмітку про проведення перевірки. Аналогічно відсутній запис на підставі 3-звіту № 148 за 10.07.2014 на суму 377,50 грн. в КОРО.

На підставі встановлених перевіркою обставин відповідачем на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Суд погоджується з правомірністю прийнятого рішення з огляду на наступні правові норми.

Пунктом 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» встановлено, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО (реєстраторів розрахункових операцій) або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Згідно з п.7.5 "Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій", затверджений наказом ДПА України від 01.12.2000р. № 614, використання КОРО, зареєстрованої на РРО передбачає:

- наявність КОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;

- підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках КОРО;

- щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Обґрунтовуючи протиправність прийнятого рішення позивач вказує про вклеювання фіскальних чеків та денних звітів до КОРО, чим і було здійснено оприбуткування виручки з допущенням порушення щодо правильності заповнення граф КОРО. 27.02.2015 року представником позивачем долучено до матеріалів справи копії сторінок КОРО із відмітками та фіскальними чеками.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування (ч. 1 ст. 70 КАС України).

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Дослідивши надані представником позивача копії сторінок КОРО із відмітками та фіскальними чеками суд не вважає їх належними доказами здійснення обліку готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК), оскільки як вбачається з Акту перевірки від 09.09.2014 відповідачем вказуються конкретні номери фіскальних чеків та суму готівки. При цьому з копії наданих представником позивача матеріалів не вбачається, що в дати, а саме 23.03.2014, 02.04.2014, 15.06.2014, 24.06.2014, 24.06.2014 наявні записи про загальну суму розрахунків. Натомість стороною надано копії сторінок КОРО із відмітками та фіскальними чеками, які не дають можливість ідентифікувати, що саме вказані в Акті перевірки фіскальні чеки були внесені в КОРО.

При цьому, судом враховано, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні № від 24.09.2014 року міститься посилання на Акт перевірки № 49/26-50-17-01-23/НОМЕР_6 від 18.09.2014 року, який відсутній в матеріалах справи. Проте, про вказані в податковому повідомленні-рішенні порушення зазначено й в Акті фактичної перевірки № 001032 від 09.09.2014, що позивачем не заперечувалось.

Таким чином, враховуючи викладене суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового повідомлення-рішення від 24.09.2014 № .

Також суд вважає, що вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000221701 яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 грн. за порушення п. 1, п. 2, п. 13 ст. 13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 13 ст. 13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано доказів на спростування зазначених в Акті перевірки порушень 13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та не надано правового обґрунтування протиправності його винесення.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб.

Відповідно до п. 14.1.153 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи 08.09.2014 року відповідачем винесено податкову вимогу № 8163-25, якою визначено розмір податкового боргу у сумі 13500 грн.

Враховуючи, що судом визнано протиправним та скасовано Рішення про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 року № , яким встановлено розмір штрафу у сумі 8500 грн., суд вбачає за доцільне визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 08.09.2014 року № 8163-25 в частині визначення суми податкового боргу у розмірі 8500 грн.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, суд, проаналізувавши сукупність зібраних доказів та матеріалів справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування фінансових санкцій від 02.07.2014 № .

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 08.09.2014 року № 8163-25 в частині визначення суми податкового боргу у розмірі 8500 грн.

4. Відмовити в задоволенні іншої частини вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя В. І. Келеберда