Справа № 808/414/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 808/414/15

18 березня 2015 року 16год. 06хв. м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Бордюг О.В.

відповідача: представник Міщенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Пром-Ком"
до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області
про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення №/10885 від 22.12.2014р., -

ВСТАНОВИВ :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Пром-Ком" (далі по тексту постанови - позивач, ТОВ "Бізнес-Пром-Ком") - звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.12.2014 № /10885.

Позовні вимоги обґрунтовані з покликанням на те, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення є необґрунтованими. При цьому позивач зазначає, що ТОВ "Бізнес-Пром-Ком" придбало шихту карбіду кремнію та корундо-кремнієвий матеріал для здійснення господарської діяльності, а відтак позивачем правомірно сформовано податковий кредит по вказаній господарській операції. До податкового кредиту віднесені суми ПДВ згідно з надаваною постачальником податковою накладною. Також позивач зазначає, що ТОВ "Бізнес-Пром-Ком" не здійснювало перевезення, оскільки товар постачався безпосередньо на склад позивача. Розрахунки за придбаний товар проведено. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Позов просить задовольнити повністю.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, що співпадають з позицією, викладеною в запереченнях, а зокрема пояснив, що позивач мав взаємовідносини з ТОВ "МНДС" по операціях з придбання шихти карбіду кремнію та корундо-кремнієвого матеріалу. Товарно-транспортні накладні не містять усіх необхідних реквізитів, згідно АІС "Автомобіль" ДАІ МВС України, транспортний засіб, зазначений в товарно-транспортних накладних, належить ТОВ "Автокомпанія Шана", а не особі, яка здійснювала перевезення. А тому, надані на перевірку товарно-транспортні накладні не можуть засвідчувати факт перевезення товару. Також позивачем до перевірки було надано сертифікати якості № 5 та № 6, які були видані ТОВ "МНДС", яке не має повноважень видавати сертифікати якості. А тому надані до перевірки сертифікати якості не відповідають нормам чинного законодавства та не можуть підтверджувати якість товару. Зважаючи, що у ТОВ "МНДС" працює одна особа, податковий орган приходить до висновку, що таке підприємство у липні 2014 року не могло здійснювати торгівлю вугіллям, дизельним паливом, підшипниками, шрихтою карбіду кремнію, корундо-кремнієвим матеріалом. Крім того, відповідачем отримано від ДПІ у Печерському районі м.Києва акт № 2574/26-55-22-09/39046875 від 26.08.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "МНДС". Таким чином, господарська діяльність ТОВ "МНДС" має ознаки нереальності здійснення операцій. Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. При цьому суд виходив з такого.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Пром-Ком" зареєстроване як юридична особа (а.с.64-66). Основними видами діяльності позивача є: відновлення відсортованих відходів; виробництво абразивних виробів; діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; оптова торгівля відходами та брухтом (а.с.66).

27.11.2014 посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Пром-Ком" код за , з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ "МНДС" () їх реальності та повноти відображення в обліку за період липень 2014 р., результати якої оформлено актом перевірки від 28.11.2014 № 147/08-29-22-1308/3896779 (а.с.15-25).

Перевіркою встановлено порушення п. 14.1.36, п. 14.1.181 ст. 14, п. 44.1, п.44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 198.2, п.198.3 ст. 198, п. 200.1 ст.200, ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Наказу № 678 від 13.11.2013 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", підприємством завищено податковий кредит за липень 2014 р. на загальну суму 49127 грн., який сформований від контрагента постачальника ТОВ "МНДС", що призвело до завищення податкового кредиту (р.17 податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року) на загальну суму 49127 грн.; заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року) на загальну суму 49127 грн.; заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року) на загальну суму 49127 грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 № /10885, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 61408,75 грн. (в тому числі за основним платежем - 49127 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 12281,75 грн.) (а.с.13).

Підставою для зменшення суми податкового кредиту з ПДВ слугувало те, що позивач здійснював господарські операції з придбання шихти карбіду кремнію та корундо-кремнієвого матеріалу у ТОВ "МНДС", які відповідач вважає такими, що не відбулися. Відповідачем було зроблено висновок, що позивачем не підтверджено документально фактичне отримання товару від ТОВ "МНДС".

Пунктами 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 ПК України передбачено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999р. зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських, операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пункт 201.1. ст.201 ПК України встановлює, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

У відповідності до пп. 201.6., 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Визначальним фактором для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, є зв'язок придбаних товарів, в ціні яких таке ПДВ сплачено, із господарською діяльністю платника податків та наявність підтверджуючих первинних документів.

Даючи оцінку господарським операціям позивача з ТОВ "МНДС" суд вважає за необхідне зазначити таке.

Між позивачем та ТОВ "МДНС" укладено договір поставки від 22.05.2014 № П201405 (а.с.26-27). За умовами вказаного договору постачальник (ТОВ "МДНС") зобов'язується поставити, а покупець (позивач в даній справі) прийняти та оплатити корундо-кремнієві матеріали (товар). Кількість та ціна товару вказується у специфікаціях. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, товар поставляється покупцю на умовах DDP м.Запоріжжя, вул. Архангельська, 1-А та DDP Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Мірошниченка, 73. Місце поставки узгоджується сторонами в усній формі перед кожною поставкою партії товару.

Згідно специфікації № 2 від 01.07.2014, ТОВ "МДНС" поставляє позивачу шихту карбіду кремнію та корундо-кремнієвий матеріал на загальну суму 294762,48 грн., в тому числі ПДВ - 49027,08 грн. (а.с.28).

Господарські операції позивача з ТОВ "МДНС" щодо поставки карбіду кремнію та корундо-кремнієвого матеріалу супроводжувались складанням відповідної первинної документації, зокрема: видаткова накладні № 71118 від 11.07.2014, податкова накладна від 11.07.2014 № 403 (а.с.29, 30), рахунок-фактура № 71118 від 11.07.2014 (а.с.56). ТОВ "МДНС" надано позивачу сертифікати якості № 5 та № 6. Згідно товарно-транспортних накладних, перевезення товару здійснювалося перевізником ПП Єрошкіна на замовлення ТОВ "МДНС" (а.с.33-36). Отримання товару здійснювалося директором Авруцьким С.О., що підтверджується довіреністю № 10 від 11.07.2014, копією журналу реєстрації виданих довіреностей (а.с.144).

Розрахунки між сторонами здійснено в безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с.39-40).

Придбаний позивачем товар оприбутковано, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю (а.с.37).

По вказаній господарській операції позивача з ТОВ "МДНС" на підставі вказаної податкової накладної позивачем сформовано податковий кредит (а.с.56-63).

Як вбачається з матеріалів справи, придбаний позивачем у ТОВ "МДНС" товар позивачем використано в господарській діяльності, а саме для виготовлення маси корундо-кремнієвої, яка була поставлена ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського". Вказані обставини підтверджуються: попередньою калькуляцією вартості виробництва продукції (а.с.38), технологічним процесом виготовлення корундо-кремнієвої маси марки ККК-ЛМ (а.с.151), договором поставки від 02.04.2014 № 14-0681-02 (а.с.41-44), накладними (а.с.45-46), податковою накладною (а.с.47), рахунком-фактурою № СФ-0000027 від 11.07.2014 (а.с.55).

Суд зазначає, що податкова накладна від 11.07.2014 № 403 оформлена належним чином; крім того з акту перевірки вбачається, що порушень при її оформленні перевіряючими у ході проведення перевірки не встановлено.

Тобто, з наведеного вбачається, що всі господарські операції позивача з ТОВ "МДНС" проведені в бухгалтерському та податковому обліку, з якого вбачається реальне отримання товару та розрахунки з постачальником такого товару.

Відповідачем не заперечується, що ТОВ "МДНС" на момент здійснення господарської операції був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі, мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. Доказів в підтвердження визнання недійсним або анулювання свідоцтва про державну реєстрацію до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", від 15.05.2003 року №755-IV, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Таким чином, відомості, якими позивач володів на момент здійснення господарських операцій з контрагентом відповідають тим, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже є достовірними.

А відтак, господарські операції позивача з ТОВ "МДНС" повністю підтверджені відповідними первинними документами.

При цьому, як вбачається з акту перевірки, на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення, висновки відповідача про неправомірність формування позивачем податкового кредиту, крім іншого, ґрунтуються на підставі висновків, викладених у акті ДПІ у Печерському районі м.Києва № 2574/26-55-22-09/39046875 від 26.08.2014 (а.с.90-95).

Судом такі доводи податкового органу не приймаються з огляду на наступне.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права формування податкового кредиту; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту.

В силу закону отримання податковим органом акту перевірки, довідки зустрічної звірки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Таким чином, не можуть бути безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати актів перевірок контрагентів позивача та результати автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

При дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Щодо покликань відповідача недостовірність даних, зазначених в товарно-транспортних накладних, суд зазначає таке. Згідно з умовами договору, укладеного між позивачем та ТОВ "МДНС", товар поставляється покупцю на умовах DDP Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Мірошниченка, 73. Вказані умови DDP "Доставлено, мито сплачене" означають, що зобов'язання продавця по поставці вважаються виконаними після того, як він надав товар у погодженому місці країни імпорту. Продавець зобов'язаний нести ризики і витрати, включаючи мита, податки та інші збори, по поставці в це місце товару, очищеного від мита на імпорт. Продавець зобов'язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару за звичайно прийнятим напрямом і звичайним способом до погодженого пункту в зазначеному місці призначення. З наведеного вбачається, що обов'язок щодо поставки товару у вказане позивачем місце (м.Костянтинівка, вул.Мірошниченка, 73) був наявний у ТОВ "МДНС", транспортні витрати покладені на ТОВ "МДНС". На позивача не покладено обов'язку щодо контролю за тим, хто надавав послуги з перевезення для ТОВ "МДНС".

Зважаючи, що відповідачем не надано суду доказів відсутності у ТОВ "МДНС" на праві власності чи користування промислових площадок в м.Костянтинівка, суд вважає необґрунтованими покликання відповідача, як на підставу безтоварності господарської операції, на те, що в товарно-транспортних накладних вказано пункт навантаження м.Костянтинівка, в той час як ТОВ "МДНС" знаходиться в м.Києві.

Крім того, за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних не можуть бути підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не придбання товару.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків-покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит та права на формування витрат. Платник податків (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Щодо покликань відповідача на відсутність у позивача промислових майданчиків у м.Костянтинівка, суд зазначає таке. В договорі поставки, товарно-транспортних накладних зазначено, що поставка товару здійснювалася на адресу: м.Костянтинівка, вул.Мірошниченка, буд. 73. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, за вказаною адресою наявні промислові площі у ТОВ "Костянтинівський завод неформованих вогнетривів", яке надавало для позивача послуги з транспортного експедування на підставі договору від 30.05.2014 (а.с.145-150).

Щодо покликань відповідача на те, що ТОВ "МДНС" не має права виписувати сертифікати якості, суд зазначає таке. Зважаючи, що у позивача не було претензій до ТОВ "МДНС" щодо якості поставленого товару, суд вважає, що сертифікати якості, надані ТОВ "МДНС", не можуть свідчити про безтоварність операції.

Щодо покликань відповідача на відсутність у ТОВ "МДНС" трудових ресурсів та виробничо-промислових потужностей, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.133 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року №436-IV, основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України. Тому, обставини, наведені відповідачем, не можуть бути доказом нездатності контрагента виконати взяті на себе зобов'язання по продажу товару. Крім того, такий вид діяльності, як торгівля, не завжди вимагає від суб'єкта господарської діяльності наявності сировини, матеріалів, виробничого обладнання, оскільки торгівля може здійснюватися готовою продукцією, а трудові ресурси можуть залучатися за необхідністю на підставі цивільно-правових угод.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі "Інтерсплав проти України").

У справі "БУЛВЕС А.Д. проти Болгарії" (заява №399/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Щодо покликань відповідача на те, що надані позивачем в ході судового розгляду справи документи щодо використання придбаного товару в господарській діяльності судом не можуть братися до уваги, оскільки такі документи до перевірки не надавалися, суд зазначає таке. Позивачем на акт перевірки від 28.11.2014 подавалися письмові заперечення (а.с.135-138), які відповідачем були розглянуті (а.с.139-142). В письмових запереченнях позивач, з покликанням на первинні документи, зазначав обставини, що свідчать про реальність господарської операції з ТОВ "МДНС" та подальше використання придбаного товару у своїй господарській діяльності.

Відповідно до п. 44.6 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зважаючи, що позивачем до податкового органу подавалися письмові заперечення на акт перевірки із зазначенням усіх первинних документів, що свідчать про використання придбаного товару в своїй господарській діяльності, суд враховує такі документи при розгляді справи.

З врахуванням фактичних обставин справи, положень ст. 36, п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 № /10885 винесене без належних на те підстав, оскільки господарська операція позивача з названим контрагентом мала реальний характер. Податковий кредит пов'язаний з господарською діяльністю позивача, що підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського і податкового обліку. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку носить індивідуальний характер та не може бути перекладена на іншого платника податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/10885 від 22.12.2014 року.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Пром-Ком" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька