Справа № 826/17102/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 січня 2015 року 13:56 № 826/17102/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.10.2014 року №, -

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Чарковської Л.М.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.10.2014 року № (з урахування уточненої позовної заяви).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.10.2014 року № прийнято ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві безпідставно, оскільки ОСОБА_1 не отримував доходу, який підлягає оподаткуванню, від відчуження належних йому інвестиційних активів у розумінні положень Податкового кодексу України. Крім того, позивачем наголошено, що відповідачем в порушення положень ст. 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» не отримано дозволу від Кабінету Міністрів України на проведення перевірки позивача, який зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця.

У судове засідання 22.01.2015 року з'явилися позивач та представник відповідача.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, зазначаючи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі та у межах наявних у ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві повноважень у зв'язку з виявленими під час перевірки порушень податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, у зв'язку з чим складено акт від 26.09.2014 року №1076/26-54-17-01-17- (надалі - акт перевірки).

За результатами вищезазначеної перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 положень пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 та п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 843,18 грн.

У відповідності до змісту акту перевірки, підставою для вказаних вище висновків слугувала інформація, отримана контролюючим органом листами від ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-5» та ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-4», згідно якої було встановлено дохід, отриманий ОСОБА_1 внаслідок інвестиційного прибутку (доходу) від операцій з інвестиційними активами на суму 5 621,21 грн., у зв'язку з чим позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб всього у сумі в 843,18 грн., у тому числі по періодам: за 2012 рік за ставкою 15% у розмірі 843,18 грн. (5 621,21*15%).

На підставі викладеного вище, ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 09.10.2014 року №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» за основним платежем у розмірі 843,18 грн.

Вважаючи вказане вище податкове повідомлення-рішення протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

Так, у відповідності до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Позивачем наголошено, що ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві в порушення положень ст. 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» не отримано дозволу від Кабінету Міністрів України на проведення перевірки позивача, який зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця.

Разом з тим, приписами ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №719-VII від 16.01.2014 року (надалі - Закон №719) встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня-грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної фіскальної служби» №160 від 21.05.2014 року, утворено Державну фіскальну службу, як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» №311 від 06.08.2014 року, утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком, згідно з додатком, а також реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» №408 від 13.08.2014 року затверджено перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців.

Водночас, судом встановлено, що ні Державна фіскальна служба (чи її територіальні органи), ні Міндоходів (та його структурні чи територіальні органи) до цього переліку не внесені, з огляду на що суд приходить до висновку, що обмеження щодо проведення перевірок контролюючими органами, необхідність отримання спеціального дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірки не розповсюджуються на Державну фіскальну службу України, а також органи Міндоходів України, які виконують функції Державної фіскальної служби до закінчення процедури реорганізації таких органів, зокрема, на ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Крім того, суд звертає увагу, що перевірка ОСОБА_1, за наслідками якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, здійснювалася як перевірка платника податків - фізичної особи, не фізичної особи-підприємця, при цьому, приписи ст. 31 Закону №719 містять обмеження щодо перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців, не фізичних осіб.

Слід також зазначити, що наказ ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 03.09.2014 року №1768 та повідомлення №7495/Х/26-54-17-01-26 від 03.09.2014 року, на підставі яких, у відповідності до змісту акту перевірки, проведено вказану перевірку позивача, були об'єктом дослідження в адміністративній справі №826/15296/14, за результатами розгляду якої постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю із зазначенням того, що вірним способом захисту порушених прав у даному випадку буде оскарження позивачем винесеного податкового повідомлення рішення за наслідками перевірки.

Особливості справляння податку на доходи фізичних осіб визначено положеннями розділу IV ПК України «Податок на доходи фізичних осіб».

Згідно п. 162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

При цьому, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст. 164 ПК України).

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, зокрема, включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу (пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків (п. 167.1 ст. 167 ПК України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Водночас, особливості оподаткування інвестиційного прибутку визначені п. 170.2 ст. 170 ПК України.

Так, облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік (пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України).

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами) (пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України).

При цьому, у розумінні положень ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), а доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

З огляду на викладене вище вбачається, що згідно положень п. 170.2 ст. 170 ПК України оподаткуванню підлягає лише інвестиційний прибуток, який розраховується як різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Покупець) та ТОВ «КІНТО, Лтд» (Продавець) укладено договори купівлі-продажу №6028ЛТД-Б від 15.12.2007 року та №1818ЛТД-Б від 13.07.2007 року.

Так, згідно умов договору купівлі-продажу №6028ЛТД-Б від 15.12.2007 року, сторони домовилися про те, що Продавець, що діє як комісіонер на підставі замовлення №263 від 15 грудня 2007 року до договору на брокерське обслуговування №573ЛТД-Б;71КІ від 07 червня 2007 року, укладеного з ТОВ «КІНТО Інвест», яке є власником цінних паперів, зобов'язується передати Покупцю цінні папери, опис яких та кількість наведені в п. 1.2 цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти зазначені цінні папери і сплатити за них нижчезазначену грошову суму на умовах цього Договору.

Опис цінних паперів, які є предметом купівлі-продажу: найменування емітента - ВАТ «ЗНКІФ «Синергія-5»; код за ЄДРПОУ емітента - 35331070; вид - акція; тип - проста; форма виписку - іменна; форма існування - документарна; номінальна вартість - 10 000,00 грн.; міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів - UA; орган, що зареєстрував випуск - Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку; номер та дата свідоцтва про реєстрацію виписку - №847 від 01 листопада 2007 року; кількість - 1 шт.

Сторони також встановили, що ціна одного цінного папера, які Продавець передає Покупцю за цим Договором, становить 10 050,00 грн. Загальна вартість цінних паперів, які Продавець передає Покупцю за цим Договором, становить 10 050,00 грн.

У відповідності до умов договору купівлі-продажу №1818ЛТД-Б від 13.07.2007 року, сторони домовилися про те, що Продавець, що діє як комісіонер на підставі замовлення №38 від 13 липня 2007 року до договору на брокерське обслуговування №573ЛТД-Б;71КІ від 07 червня 2007 року, укладеного з ТОВ «КІНТО Інвест», яке є власником цінних паперів, зобов'язується передати Покупцю цінні папери, опис яких та кількість наведені в п. 1.2 цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти зазначені цінні папери і сплатити за них нижчезазначену грошову суму на умовах цього Договору.

Опис цінних паперів, які є предметом купівлі-продажу: найменування емітента - ВАТ «ЗНКІФ «Синергія-4»; код за ЄДРПОУ емітента - 35031362; вид - акція; тип - проста; форма виписку - іменна; форма існування - документарна; номінальна вартість - 10 000,00 грн.; міжнародний ідентифікаційний номер цінних паперів - UA; орган, що зареєстрував випуск - Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку; номер та дата свідоцтва про реєстрацію виписку - №663 від 17 травня 2007 року; кількість - 1 шт.

Сторони також встановили, що ціна одного цінного папера, які Продавець передає Покупцю за цим Договором, становить 10 025,00 грн. Загальна вартість цінних паперів, які Продавець передає Покупцю за цим Договором, становить 10 025,00 грн.

На підставі вищезазначених договорів, як вбачається з наявних у матеріалах справи копій прибуткових касових ордерів №15 до реєстру №595 від 13.07.2007 року та №105144 до реєстру №1117 від 15.12.2007 року, позивачем у касу ТОВ «КІНТО, Лтд» внесено грошових коштів у розмірі 10 025,00 грн. та 10 050,00 грн. відповідно, що у загальному розмірі складає 20 075,00 грн.

Водночас, як вбачається з наявних у матеріалах справи листів ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-4» за вих. №14 від 23.06.2014 року та ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-5» за вих. №24 від 26.08.2014 року, що не заперечувалася сторонами під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 були пред'явлені до викупу акції вказаних товариств, внаслідок чого останньому сплачено грошові кошти у розмірі 2 792,58 грн. та 2 828,63 грн. відповідно, що у загальному розмірі складає 5 621,21 грн.

Отже, з урахуванням викладеного вище вбачається, що витрати позивача на придбання інвестиційного активу (акцій ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-4» та ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-5») у загальному розмірі складають 20 075,00 грн., тобто є більшими від доходу, отриманого від їхнього продажу - 5 621,21 грн., відтак, позивачем не отримано інвестиційного прибутку, який, у відповідності до положень пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України, розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.10.2014 року № є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 09.10.2014 року №.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса: 04210, АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 182,70 грн. (ста вісімдесяти двох грн. 70 копійок) з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (ідентифікаційний код: 38765858, адреса: 04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 58).

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок