Справа № 804/2162/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 р. Справа № 804/2162/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Конєвої С.О.

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 183215,31 грн., -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015р. Нікопольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість до бюджету на загальну суму 183215,31грн., в тому числі пеня 11596,89грн., а саме:

- по платежу "податок на доходи фізичних осіб" в сумі 630,70грн., в тому числі пеня 28,33грн.;

- по платежу "податок на додану вартість" в сумі 182584,61грн. в тому числі пеня 11568,56грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача та станом на 15.01.2015р. має податковий борг на загальну суму 183215,31грн., в т.ч. пеня 11596,89грн, а саме: по податку на доходи фізичних осіб у сумі 630,70грн., в т.ч. пеня - 28.33грн. та з податку на додану вартість у сумі 182584,61грн., в т.ч. пеня - 11568,56грн. Зазначений борг виник у зв'язку з несплатою відповідачем самостійно визначених узгоджених податкових зобов'язань у декларації про майновий стан і доходи за № від 05.02.2014р., а також у зв'язку з несплатою грошових зобов'язань з ПДВ, визначених податковими повідомленнями-рішеннями № від 17.01.2013р. та № від 19.08.2014р., які отримані відповідачем у відповідності до вимог п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України та які не оскаржувалися відповідачем. Позивачем на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України було сформовано податкову вимогу від 26.02.2014р. №228-25, яку вручено відповідачу 03.04.2014р. та яка залишилася не виконана відповідачем. У зв'язку з непогашенням відповідачем у добровільному порядку податкового боргу з доходів фізичних осіб та з ПДВ, позивач просить стягнути податковий борг з відповідача у судовому порядку у відповідності до вимог ст.16, 87 Податкового кодексу України.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак 18.02.2015р. засобами електронного зв'язку направив до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності представника позивача, при цьому, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 52-53).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 19.02.2015р. у відповідності до вимог ч.11 ст.35, ст.38 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.50, 63, 65, 67-68).

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адресу повістки надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою.

Також, за приписами ст.38 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належним чином повідомлений у разі направлення судової повістки на адресу електронної пошти, що підтверджується електронним звітом від 19.02.2015р. (а.с. 63).

Згідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи вищенаведене, клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності представників сторін за наявними у справі доказами та у письмовому провадженні відповідно до ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий кодекс України.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Тобто, позивач - контролюючий орган державної податкової служби є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 (зміна найменування АДРЕСА_1) та з 03.02.1999р. знаходиться на податковому обліку як платник податків у Нікопольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області за №1/675, є платником податку на додану вартість з 26.06.2008р., що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 24.02.2014р., копією Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 26.06.2008р., довідкою про взяття на обілк платника податків від 07.02.2012р. №141 та копією рішення Марганецької міської ради «Про перейменування вулиці міста» від 22.08.2000р. (а.с.9-12, 15).

Згідно наданого позивачем розрахунку відповідач має заборгованість станом на 15.01.2015р. по податковому повідомленню-рішенню № від 17.01.2013р. у сумі 20088,14грн.; по податкового повідомленню-рішенню № від 19.08.2014р. у сумі 150927,91грн.; по декларації з податку фізичних осіб за результатами річного декларування № від 05.02.2014р. у сумі 602,37грн., а також пеня у сумі 11596,89грн. (а.с. 6).

Так, 30.11.2012р. державною податковою інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку відповідача, внаслідок якої складено акт від 30.11.2012р. №2429/172.24483 про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання правильності визначення сум податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ при проведенні розрахунків за період з 01.08.2011р. по 31.08.2011р. та з 01.05.2012р. по 31.05.2012р. з постачальниками та покупцями, за висновками якого встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій за серпень 2011р., травень 2012р. в частині формування податкового кредиту з ПДВ при проведенні розрахунків з постачальниками та порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті підлягає донарахуванню ПДВ в загальній сумі 16070,83грн., в т.ч.: за серпень 2011р. - 3333,33грн., за травень 2012р. - 12737,50грн. (а.с. 19-25).

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 17.01.2013р. було прийнято податкове повідомлення - рішення № за платежем з податку на додану вартість на загальну суму грошового зобов'язання у розмірі 20088,55грн., в тому числі - за основним платежем у розмірі - 16070,83грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - у розмірі 4017,72грн. (а.с.27-28).

Вищевказане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачеві 25.02.2013р. у відповідності до положень п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, що підтверджується копією конверта (а.с.30).

Згідно п.58.3 ст. 58 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, з урахуванням дати вручення відповідачеві вказаного податкового повідомлення-рішення (25.02.2013р.), податковий борг за вказаним податковим повідомленням - рішенням виник у відповідача з 11.03.2013 року.

Також 08.02.2014р. державною податковою інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача, внаслідок якої складено акт від 08.02.2014р. №465/04-07-17.03. про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині визначення реальності господарських операцій по податку на додану вартість за період з 01.07.2013р. по 30.09.2013р. та подальшої реалізації отриманого імпортного товару в поточному та наступних податкових періодах (а.с. 31-32).

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 19.08.2014р. було прийнято податкове повідомлення - рішення № за платежем з податку на додану вартість на загальну суму грошового зобов'язання у розмірі 150927,91грн., в тому числі - за основним платежем у розмірі - 100618,60грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - у розмірі 50309,31грн. (а.с.34).

Вищевказане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачеві 22.09.2014р., що підтверджується копією поштового відправлення (а.с.37).

Згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, з урахуванням дати вручення відповідачеві вказаного податкового повідомлення-рішення (22.09.2014.), податковий борг за вказаним податковим повідомленням - рішенням виник у відповідача з 03.10.2014 року.

Окрім того, 05.02.2014р. відповідач подав до податкової інспекції податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013р. та розрахунок податкових зобов'язань у яких самостійно нараховував суму податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 986,81грн. (а.с. 16-18).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.01.2015р., заборгованість відповідача по податковій декларації з доходів фізичних осіб від 05.02.2014р., з урахуванням часткової сплати у розмірі 384,85грн., становить 602,37грн. (а.с. 6).

Згідно п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи з фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом ІV цього Кодексу.

Відповідно до ст.54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно до п.179.7 ст.79 Податкового кодексу фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

За приписами п. 179.7 ст. 179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм та встановлених обставин, відповідач повинен був сплатити податок на доходи фізичних осіб по декларації від 05.02.2014р. за 2013рік до 01.08.2014р., тобто податковий борг виник - 04.08.2014р. (з урахуванням вихідних днів).

Також податковим органом у відповідності до вимог ст.129 Податкового кодексу України за вищевказаним податковим боргом була нарахована пеня у загальній сумі - 11568,56грн., а саме: 28,33грн. по податку з доходів фізичних осіб, яка нарахована із суми боргу - 602,37грн.; 1453,63грн., яка була нарахована по податку на додану вартість по податковому повідомленню-рішенню № від 17.01.2013р. із суми боргу - 20088,14грн.; 10114,93грн., яка нарахована по ПДВ за податковим повідомленням-рішенням № від 19.08.2014р. із суми боргу - 150927,91грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості та розрахунком пені (а.с. 6-9).

Згідно до п. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Так, на виконання вимог п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, з метою вжиття заходів щодо погашення податкового боргу Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» № 228-25 від 26.02.2014р. на суму 21535,09грн. та отримано відповідачем 03.04.2014р., що підтверджується копією корінця відповідної податкової вимоги та копією поштового відправлення (а.с. 43).

Зазначена податкова вимога відповідачем залишилася не виконана у встановлені законодавством строки.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України у разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Статтями 16, 36 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а за змістом ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач в судове засідання не з'явився без поважної причини, доказів погашення податкового боргу у встановлені законом строки в сумі 183215,31грн. суду не надав, а також не надав доказів і оскарження у встановленому законодавством порядку вищенаведених податкових повідомлень-рішень.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та факт порушення відповідачем вимог податкового законодавства доведений належними доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 183215,31 грн.- задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь бюджету України (р/р 3195 УДК у Дніпропетровській області, МФО 805012, , код платежу 11010550, 14010100) - податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та з податку на додану вартість у сумі 183215грн. 31коп. (сто вісімдесят три тисячі двісті п'ятнадцять гривень 31 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва