Справа № 638/12441/14-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 р. Справа № 638/12441/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2015р. по справі № 638/12441/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Харківської міської ради треті особи ОСОБА_2 , Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради

про визнання рішення незаконним та його скасування,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23 травня 2014 року, суд повернув ОСОБА_1 позовну заяву до Виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.04.2012 року №211 в частині ОСОБА_2 незаконним та його скасуванні роз'яснивши, що для вирішення цього спору потрібно звернутися за місцезнаходження відповідача-юридичної особи, в порядку адміністративного судочинства.

23 липня 2014 року позивач із зазначеною заявою звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що спірним рішенням порушується його право власника на квартиру АДРЕСА_1, оскільки за його онучкою-сиротою ОСОБА_2, 1996 року народження, було незаконно встановлено право користування та проживання в квартирі.

Вважає, що такі дії входять в компетенцію суду. Виконком міської ради вийшов за межі своїх повноважень.

Крім того, ОСОБА_2 була передана під піклування та проживання в родину ОСОБА_3, але остання неповнолітню ОСОБА_2 в своєму приміщенні не зареєструвала. З нього була знята опіка над ОСОБА_2, яка ніколи не була членом його родини, так як є дочкою його померлої дочки ОСОБА_4

Після отримання паспорту ОСОБА_2 без його відома зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, хоча з 2010 року там не проживає. Рішенням Харківського міськвиконкому від 18.04.2012 року встановлені обмеження його в праві користування та розпорядження належною йому квартирою, можливості її продати.

Просить визнати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.04.2012 року №211 в частині ОСОБА_2 незаконним та скасувати.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.04.2012 року №211 в частині ОСОБА_2 незаконним та його скасуванні відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням ст..159 КАС України, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2015 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Фізичним особам повістки надсилалися за офіційною адресою реєстрації.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Колегія суддів зазначає, що позивачем було заявлено клопотання про вилучення при розгляді справи третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради, проте така дія як вилучення третьої особи при розгляді справи не передбачена КАС України, тому суд не задовольняє дане клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що неповнолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-сиротою.

Відповідно до рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради від 08.07.2008 року №372, позивача призначено опікуном над малолітньою онукою, ОСОБА_2 На термін перебування під опікою визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_2, за адресою опікуна: АДРЕСА_1.

Неповнолітня ОСОБА_2 з 28.07.2008 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. за заявою ОСОБА_1

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради від 07.09.2010 року №974 звільнено ОСОБА_1, від обов'язків опікуна над неповнолітньою онукою ОСОБА_2 та влаштовано ОСОБА_2 до державного виховного закладу на повне державне утримання.

На підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради у м. Харкові ради від 02.11.2010 року №208-1, над ОСОБА_2, встановлено опіку, піклувальником неповнолітньої призначено ОСОБА_5, та передано ОСОБА_2 на постійне проживання в родину піклувальника.

Пунктом 4 зазначеного рішення, за неповнолітньою ОСОБА_2 закріплено право на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1.

На даний час ОСОБА_2 є повнолітньою, зареєстровано за за адресою: АДРЕСА_1. Як зазначає позивач, при отриманні паспорту ОСОБА_6 визначила адресу реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з листа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР від 04.10.2013 року, позивачу на його звернення щодо погодження зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої ОСОБА_2 надано роз'яснення, що відповідно до Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", Житлового кодексу, за неповнолітньою зберігається право на житло, яке рішенням виконкому від 02.11.2010 року було визначено по АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач - управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради діяв у межах повноважень, у спосіб передбачений законом та не порушував прав позивача в публічно-правовій сфері.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Законом України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" служби у справах дітей виконавчих органів міських рад є суб'єктом щодо забезпечення прав дітей на життя, розвиток, виховання та освіту.

Згідно з ст. 4 Законом України " Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" до основних завдань служб у справах дітей віднесено питання щодо здійснення самостійно або разом з відповідними органами місцевого самоврядування заходів щодо захисту прав, свобод і законних інтересів дітей, забезпечення додержання вимог законодавства щодо встановлення опіки та піклування над дітьми, їх усиновлення.

Відповідно до рішення 1 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 24.11.2010 № 07/10 "Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 6 скликання" Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (далі - Управління) є самостійним виконавчим органом Харківської міської ради, якому надані повноваження щодо вирішення відповідно до законодавства України питань опіки та піклування щодо дітей, у тому числі по: визначенню статусу дитини; влаштуванню дитини в дитячі заклади та сімейні форми виховання (опіка, піклування, прийомна сім'я, дитячий будинок сімейного типу, усиновлення); про повне державне утримання дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування у сімейних формах виховання за рахунок держави; захисту майнових і житлових прав дітей тощо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд заяви ОСОБА_1 належить до повноважень та владних функцій відповідача.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми-сиротами зберігається право на житло, в якому вони проживали до установлення опіки, піклування, влаштування у прийомні сім'ї та дитячі будинки сімейного типу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 247, п.3 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, дитина-сирота має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування.

Таким чином, коли дитина- сирота, за нею залишається те житло, в якому вона була до встановлення опіки, а до встановлення опіки, в т. ч. ОСОБА_1 вона проживала не у позивача, а за адресою АДРЕСА_2. До позивача ОСОБА_2 була зареєстрована в зв'язку з встановленням опіки. Житло яке було до встановлення опіки, реалізовано і вибуло по іншим причинам. У позові щодо відчудження цього житла договори недійсними не визнано, у відповідному позові Службі у справах неповнолітніх та прокуратурі відмовлено. Факт відчудження ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_1, у подальшому, квартири за адресою АДРЕСА_2 , був предметом дослідження при розгляді справи №2/2018/1837/2012/10 та рішенням апеляційного суду визначено відсутність підстав визнання угод недійсними, та зазначено, що права ОСОБА_2 на цю квартиру припинилися з моменту припинення прав на квартиру її попередньою власницею ОСОБА_7.

Помилкове посилання відповідача на ст. 71 ЖК України, оскільки право на користування за ОСОБА_2 за цією нормою могло зберігатися на житло, в якому до опіки ОСОБА_1 мешкала ОСОБА_2 .

Проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, пов`язано виключно з опікою ОСОБА_1, про що чітко визначено в рішенні виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради від 08.07.2008 року №372.

Виходячи з положень ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства" діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, відповідні заклади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, як свідчить лист Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 05.11.2014 р., ОСОБА_8 включена до списку осіб, які мають право на позачергове надання житлового приміщення на підставі ст. 33 Закону України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

При цьому колегія суддів зазначає, що посилання відповідача та суду першої інстанції на правомірність рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради від 08.07.2008 року №372, яким позивача призначено опікуном над малолітньою онукою, ОСОБА_2 та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_2, за адресою опікуна: АДРЕСА_1 не може впливати на правомірність оскарженого рішення виконкому, оскільки це рішення пов'язане з визначенням опікуном ОСОБА_1 та проживання визначено на час опіки. На момент прийняття спірного рішення позивач вже не був опікуном.

Також є помилковим посилання суду першої інстанції на посилання самостійного вирішення питання щодо зміни реєстрації ОСОБА_2 з квартири за адресою АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1, т. ч. реєстрація вчинялася у зв`язку з встановленням опіки, та не впливала на права ОСОБА_2 на користування житлом за адресою АДРЕСА_2 у відповідності до ст. 32 Закону України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".

Таким чином, рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.04.2012 року №211 року є неправомірним та таким, що винесене без врахування положень законодавства, про те, що за дітьми сиротами зберігається право на житло, де вони проживали до встановлення опіки, а квартира за адресою АДРЕСА_1 до такого житла не відноситься.

Відповідно до ст.. 94 КАС України колегія суддів стягує з державного бюджету України мито по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2015р. по справі № 638/12441/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 18.04.2012 року №211 в частині ОСОБА_2 незаконним та скасувати.

Стягнути з місцевого бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового у розмірі 115 (сто п`ятнадцять) грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 24.03.2015 р.