Справа № 813/5822/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 876/11574/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Яворського І.О.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Пиць А.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року по справі № 813/5822/14 за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, яким просила визнати протиправними та скасувати постанову заступника начальника Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Пиця А.А. від 22.07.2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 55 542,10 грн., постанову від 23.07.2014 року про відкриття виконавчого провадження №44155305.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що стягувачем подана заява про виконання рішення лише 25.06.2014 року, тобто через шість місяців після початку примусового виконання рішення, а виконавчий збір підлягає сплаті навіть, якщо боржник самостійно погасив борг після початку його примусового виконання.

В судовому засіданні позивач, представник позивача надали пояснення та заперечили проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача підтримав їх.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовільнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року заступником начальника Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Пицем А.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 41223719 щодо виконання виконавчого листа № 461/4180/13ц виданого 11.12.2013 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 555 421 гривень. Вказаною постановою боржнику ОСОБА_1 надано термін на добровільне виконання виконавчого документа в строк до 23.12.2013 року.

25 червня 2014 року у Галицький ВДВС ЛМУЮ надійшла нотаріально завірена заява стягувача ОСОБА_4 про виконання рішення суду в добровільний термін.

22 липня 2014 року заступником начальника Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Пицем А.А. на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 41223719, в зв`язку із погашенням боржником ОСОБА_1 боргу та виділено в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

22.07.2014 року заступником начальника Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Пицем А.А. винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню, а саме 55 542,10 гривень.

На підставі вищевказаної постанови, 23.07.2014 року заступником начальника Галицького відділу ДВС ЛМУЮ Пицем А.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44155305 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 55 542,10 гривень.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору, державним виконавцем не враховано, що боржником ОСОБА_1 було сплачено борг в термін встановлений для добровільного виконання рішенням суду, а ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року за №606-XIV (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що виконавчий збір стягується лише у разі невиконання боржником рішення майнового характеру, у наданий державним виконавцем строк самостійного виконання рішення, а тому суд дійшов до висновку, що оскаржувані постанови не відповідають критеріям правомірного рішення суб'єкта владних повноважень, які наведено у частині третій статті 2 КАС України, оскільки прийняті необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (із змінами і доповненнями) зазначено, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" (606-14) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, основною підставою для прийняття державним виконавцем рішення про стягнення з боржника виконавчого збору та винесення відповідної постанови є встановлений факт невиконання судового рішення у строк, визначений для його добровільного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувачем подана заява про виконання рішення лише 25.06.2014 року, тобто через шість місяців після початку примусового виконання рішення. Таким чином, виконавчий збір підлягає сплаті навіть, якщо боржник самостійно погасив борг після початку його примусового виконання.

Крім того, судом встановлено, що у боржника на трасі Київ-Чоп було вилучено транспортний засіб та передано на арешт майданчик. 28.01.2014 року з арешт майданчика державним виконавцем вилучено транспортний засіб боржника та передано на зберігання гр.. ОСОБА_5.

09.04.2014 року за вихідним номером В-2/4424 сторонам виконавчого провадження надіслано оцінку квартири за адресою АДРЕСА_1, транспортного засобу боржника автомобіля Toyota Yaris ДНЗ НОМЕР_1 (а.с.37 на звороті), яку згідно повідомлення про вручення отримано ОСОБА_1 25.04.2014 року (а.с.43).

У Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції надійшли заяви позивача від 01.04.2014 року та від 29.04.2014 року, згідно якої боржник просить провести рецензію майна боржника у зв'язку з необ'єктивним оцінюванням майна.

Слід зазначити, що ні після вилучення транспортного засобу у боржника, ні після отримання боржником звітів про оцінку всього майна, боржник ОСОБА_1 не повідомляла відповідача про часткове чи повне виконання рішення суду. У разі його виконання, боржнику достатньо було подати державному виконавцю підтвердження виконання рішення суду і державний виконавець повертає транспортний засіб боржника і знімає арешти з нерухомого майна, цього зроблено не було. Дані обставини свідчать про те, що боржником не було подано доказів виконання рішення суду у зв'язку з відсутністю таких доказів до 25.06.2014 року. Таким чином, твердження позивача про те, що нею сплачений борг в термін встановлений для добровільного виконання рішенням суду є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач у встановлений термін добровільно не виконав судове рішення, то державний виконавець правомірно у відповідності до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» приступив до його примусового виконання, тому позовні вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати і винести нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2014 року по справі № 813/5822/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

І.О. Яворський