Справа № 2а-11559/11/1370
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2011-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2011 р. № 2а-11559/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд, в складі:

Головуючого -судді: Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання: Якимець О.І.

представника позивача Ващук Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи -Відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України, філії Львівського обласного управління ВАТ «Ощадбанк»про визнання протиправними дій та скасування та стягнення коштів в сумі 11 336,55 грн., -

встановив :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі -ГУПФУ у Львівській області) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи -Відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України, філії Львівського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», в якому просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, вчинені при виставленні вимог про списання коштів з рахунку ГУПФУ у Львівській області;

- стягнути з рахунків позивача 11 336,55 грн. (11 305.94 грн. -виконавчий збір та 30,16 грн. -витрати на проведення виконавчих дій).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що виконавче провадження № 28472293 від 02.09.2011р. відкрите з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема: у виконавчому листі відсутні дата прийняття і номер рішення стягувача та ідентифікаційний код боржника, в зв'язку з чим, таке, оскаржене до Львівського окружного адміністративного суду.

Крім того, зазначає, що дії державного виконавця, щодо стягнення коштів з рахунків ГУФПУ у Львівській області на підставі платіжних вимог є незаконними та необґрунтованими, оскільки примусове списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Держбюджету та місцевих бюджетних установ здійснюється органами Державного казначейства України в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, вважає дії державного виконавця вчиненими всупереч Закону, в зв'язку з чим, просить позовні вимоги задовольнити та стягнути кошти в сумі 11 336,55 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, пояснення надала аналогічні до викладеного у позовній заяві. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачі та треті особи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення та розписками, про причини неявки суд не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у відсутність уповноважених представників на адресу суду не надходило. За таких обставин, суд ухвалив розглядати дану справу у відсутність відповідачів та третіх осіб на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши їх у судовому засіданні, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, мотивуючи це наступним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання в добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження»та покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Нормою ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язано органи державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Як вбачається із матеріалів справи 29.08.2011 року Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий лист у справі №2а-1169/10 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 заборгованість по пенсійному забезпеченню за період з 01.01.2010 р. по 30.12.2010 р. в розмірі 113 059,41 грн.

02.09.2011 року згідно з постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №2а-1169/10 виданого 29.08.2011 року Галицьким районним судом м.Львова (ВП № 28472293).

Дана постанова листом ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області №709-01-45/353/В3-12213 скерована на адресу ГУПФУ у Львівській області та зобов'язано боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в строк до 09.09.2011 року виконати рішення Галицького районного суду міста Львова та надати у підрозділ примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області письмове підтвердження про повне виконання рішення суду згідно виконавчого документа, або вмотивоване пояснення щодо причин невиконання.

Положеннями ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення є обов'язковими для виконання на території України.

Обов'язковість судових рішень є одним із принципів адміністративного судочинства, закріпленого в статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судом встановлено, що у вказаний державним виконавцем строк позивач судове рішення не виконав.

Згідно абз.2 ч.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника -юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником -юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до п. 1.39 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»списання примусове - списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Стягувач -особа, яка може бути ініціатором переказу грошей з рахунку платника на підставі виконавчих документів, визначених законом (п. 1.40 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»).

Виконавчі листи, що видаються судами, входять до переліку виконавчих документів, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що на підставі платіжних вимог від 03 жовтня 2011 року № 519, № 518 з рахунку Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області списано кошти на загальну суму 11305,94 грн.

Судом не беруться до уваги доводи позивача про наявні у виконавчому документи недоліки, зокрема, відсутність дати прийняття і номер рішення, згідно з яким видано виконавчий документ, ідентифікаційний номер стягувача та ідентифікаційний код боржника, оскільки такі не вплинули на ідентифікацію стягувача та боржника у виконавчому провадженні та не перешкодили виконанню судового рішення.

Встановлені судом фактичні обставини, підтверджені зібраними по справі доказами, спростовують доводи позивача про протиправність дій відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повно важення надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, а відтак у задоволенні таких слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 86, 94, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 12 грудня 2011 року.

Суддя Мричко Н.І.