Справа № 737/1152/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 737/1152/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Іванець С.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області щодо відмови у врахуванні при перерахунку призначеної ОСОБА_2 пенсії за віком як державному службовцю даних, викладених у довідках Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області №424/03 від 06.03.2014 та №2170/03 від 19.12.2014; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня її призначення - 06.03.2014, з урахуванням в заробітній платі для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, визначених у довідках Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області №424/03 від 06.03.2014 та №2170/03 від 19.12.2014 відповідно до норм законодавства, що діяло на дату звернення за призначенням пенсії.

Постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню в окремій її частині, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, Як свідчать обставини справи, позивач перебуває на обліку в УПФ України в Куликівському районі Чернігівської обл. та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 06.03.2014.

22 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням у складі заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Проте, пенсійний орган своїм від 23.12.2014 №2177/05 відмовив у задоволені такого прохання.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов висновку, що відповідач, відмовивши у здійсненні такого перерахунку, діяв протиправно та всупереч вимогам діючого законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 06.03.2014.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції, проте, помилковим вважає визначення судом періоду, за який позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступні обставини.

Частиною першою ст. 1 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року (Закон № 108/95-ВР) передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно статті 37 Закону № 3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) передбачено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для застосування для всіх судів України.

Окрім того, оцінюючи доводи позивача щодо задоволення позовних вимог з моменту призначення пенсії, тобто з 06 березня 2014 року, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-VI (КАС України) визначає, що дотримання строків на подання апеляційної скарги є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини другої ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що пенсія державного службовця має щомісячний характер, то позивач повинна була дізнатися про виплату їй такої пенсії у менших розмірах, ще у березні 2014 року.

Згідно із частини першої ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом 23.12.2014, водночас доказів поважності пропущення строків звернення до адміністративного суду не подала.

Судова колегія вважає, що на підставі ст. ст. 99, 100 КАС України позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, необхідно залишити без розгляду за період з 06.03.2014 по 22.06.2014 включно.

Підсумовуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо здійснення розрахунку та виплати пенсії державного службовця за період з 23.06.2014.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволені апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року в окремій її частині.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області - задовольнити частково.

Постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року, в частині задоволення позовних вимог за період з 06 березня 2014 року по 22 червня 2014 року - скасувати, в цій частині ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги за період з 06 березня 2014 року по 22 червня 2014 року - залишити без розгляду.

В решті постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Костюк Л.О.

Бужак Н.П.