Справа № 818/401/15
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 р. Справа № 818/401/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Охтирка про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що ним була виплачена допомога на поховання та витрати з виплати та доставки пенсій відносно ОСОБА_1, який внаслідок нещасного випадку на виробництві отримав трудове каліцтво та у зв'язку з цим отримував пенсію по інвалідності. Відповідач відмовився прийняти до заліку відшкодування вищезазначених витрат, хоча це передбачено пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 р. N 5-4/4 (далі по тексту - Порядок). Просить зобов'язати відповідача прийняти до відшкодування суми витрат позивача на виплату та доставку допомоги на поховання в розмірі 159 грн. 91 коп.

Відповідач, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем не надано доказів того, що смерть пенсіонера ОСОБА_1, пов'язана з отриманням ним трудового каліцтва.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що

Судом встановлено, що у грудні 2014 року управлінням ПФУ в м.Лебедині та Лебединському районі сім'ї померлого ОСОБА_1 була виплачена допомога на поховання у розмірі 158,66 коп.

Згідно акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за грудень 2014 року, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Глухові не прийняло до заліку та не визнало суму витрат на виплату та доставку допомоги на поховання в сумі 159,91 (а.с. 14-15).

На думку позивача, відповідно до п.п. "г" та "д" п.1 ч.1 ст.21 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі по тексту - Закон №1105), у разі настання страхового випадку страховик, яким є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, зобов"язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров"я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також пенсію у зв"язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Однією з підстав обґрунтування правомірності своїх вимог позивач вказує саме на те, що норми Закону №1105 поширюється, в тому числі, на категорію інвалідів щодо відшкодування витрат на виплату пенсій, по яким виник спір, а тому обов"язок по відшкодуванню органу Пенсійного фонду суми витрат на виплату та доставку допомоги на поховання, а також витрат на виплату та доставку пенсії, покладено саме на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Однак, суд не може погодитись з позицією позивача стосовно стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на виплату допомоги на поховання, з наступних підстав.

Стаття 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачає, що завданням страхування від нещасного випадку є відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Так, відповідно до ст.21 Закону №1105-ХІV у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні; організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч.8 ст.34 Закону №1105 у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001року №826 (далі - Порядок).

Згідно п.п.2, 5 Порядку витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Відповідно до абз.2 ч.9 ст.34 Закону №1105 у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у ст.33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із ст. 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Зі змісту ч.2 ст.24 Закону №1105 вбачається: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини 8 статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити, що положення пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 року №376/7697, яким зобов'язано Фонд відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на допомогу на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, котра отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суперечить положенням Закону №1105.

Стаття 21 Закону №1105 пов'язує виникнення обов'язку у Фонду відшкодувати витрати, пов'язані з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, зі смертю працівника, а не з отриманням померлим, який не працював, зазначеної вище пенсії.

Як вбачається із матеріалів справи, доказів на підтвердження причинного зв'язку смерті інваліда з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я позивачем не надано.

Дана позиція суду узгоджується із практикою Вищого адміністративного суду України, викладеною в постанові від 21.12.2011 року по справі К-30634/10 та ухвалі від 18.03.2010 року по справі К-7402/09; з правовою позицією Верховного суду України, викладеної у постанові судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 30.10.2012 року у справі за позовом УПФ в Варвинському районі Чернігівської області до відділення ВД ФСНВ в м. Прилуки Чернігівської області.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на виплату допомоги на поховання в розмірі 159,91 грн., є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Охтирка про зобов'язання прийняти до відшкодування суми витрат позивача на виплату та доставку допомоги на поховання в розмірі 159 грн. 91 коп. -відмовити в зв'язку з необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Соп'яненко