Справа № 815/1079/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1079/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, житлової комісії управління Південного оперативного командування, житлової комісії Одеського гарнізону про зобов`язання внести зміни в узагальнений список військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та зазначити датою зарахування на облік позивача зі складом сім`ї 4 особи 02.12.1994 р,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суду зобов`язати внести зміни в узагальнений список військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та зазначити датою зарахування на облік позивача зі складом сім`ї 4 особи 02.12.1994 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував на обліку осіб, що потребують поліпшення житловим умов в Одеському гарнізоні, зі складом сім`ї 4 особи, з 2 грудня 1994 р., проте в 2011 р. його змістили на чотири роки вперед в загальній черзі (з 20.07.1998 р.) та в позачерговій черзі на один рік (з 20.07.1998 р.). Зазначене перенесення здійснено всупереч Інструкції про організацію забезпечення і надавання військовослужбовцям ЗСУ та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженій наказом МОУ від 06.10.2006 р. № 577, яка була чинна до 06.02.2012 р. і не передбачала такого перенесення. Крім того, таке перенесення не передбачено Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470. На теперішній час позивач облікований з дати прописки (реєстрації) в м. Одесі, а не з дати винесення житловою комісією рішення про зарахування військовослужбовця на облік, зокрема 02.12.1994 р. Чисельні звернення до відповідача з цього приводу виявилася безрезультатними, у зв`язку із чим позивач звернувся за судовим захистом.

До суду з`явився позивач, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представники відповідачів до суду не з`явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, в силу ч.6 ст.128 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження. Відповідачі, не з`явившись до суду вдруге без поважних причин, заперечення не надали, вимоги ухвали суду від 03.03.2015 р. про витребування документів не виконали, у зв`язку із чим справу вирішено на підставі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України до 03.12.2004 р., після чого позивач звільнений з військової служи в запас. З 22.09.1994 р. по 20.12.2004 р. позивач проходив військову службу в розвідувальному правлінні штабу Південного оперативного командування на посаді старшого офіцера відділення спеціальної розвідки. По прибуттю для проходження військової служби до управління Одеського військового округу позивач 02.12.1994 р. подав рапорт вхід. № 4/791 на ім`я голови житлової комісії щодо зарахування в чергу осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Зарахування позивача в загальний список з 02.12.1994 р. також підтверджується наданою позивачем в судовому засіданні копіями загального списку (станом на 01.01.1995 р., 01.01.1996 р., 15.02.1997р., 15.02.1998 р. 15.02.1999 р.).

Згідно протоколу № 6 від 18.08.1998 р. засідання житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування рапорт ОСОБА_1 щодо включення його у першочергову чергу, з огляд на вислугу в ЗСУ 25 календарних років, задоволено, та включено ОСОБА_1 у першочергову чергу з 01.08.1997 р.

Відповідно до витягу з протоколу № 14 від 18.12.2007 р. ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 особи враховано перебуваючим в черзі житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування. В подальшому на підставі рапорту від 03.12.2009 р. в постанову зазначеного протоколу внесено доповнення щодо прийняття ОСОБА_1 на квартирний облік у загальну чергу з 02.12.1994 р.

В березні 2011 р. позивачу стало відомо, що дата його зарахування в список осіб, які потребують поліпшення житлових умов в Одеському гарнізоні змінена на 20.07.1998 р., - на дату його прописки в м. Одесі.

Не погодившись із зазначеним, позивач 17.03.2011 р. звернувся до голови житлової комісії штабу Південного оперативного командування з рапортом про клопотання перед житловою комісією Одеського гарнізону про розгляд його облікової справи на предмет зміни дати прийняття його на квартирний облік і включення до загальної черги з 02.12.1994 р. В рапорті позивач вказав, що до прописки в м. Одесі він був прописаний в в/ч НОМЕР_1 в м. Білгород-Дністровський. Службу проходив в РУ штабу Південного оперативного командування з листопада 1994 р., в і липні 1998 р. виписався звідти, одночасно отримавши службове житло в м. Одесі.

Згідно протоколу від 12 січня 2012 р. № 1, житлова комісія управління Південного оперативного командування відмовила у переносі квартирного обліку з 20.07.1998 р. на 02.12.1994 р. В якості підстави для відмови зазначено про відсутність документів квартирної справи, які б свідчили про перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби (м. Білгород-Дністровський).

В грудні 2014 р. позивач звернувся до начальника КЕВ м. Одеси з питанням щодо виправлення його облікування в чергах осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно листа начальника КЕВ м. Одеси 18.12.2014 р. № 4296, ОСОБА_1 перебуває в узагальнених списках квартирного обліку військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, станом на 01.07.2014 р. в загальній черзі з 20.07.1998 р., в першочерговій черзі з 20.07.1998 р., як ветеран ЗСУ, в позачерговій черзі з 03.12.2004 р., як звільнений за віком, зі складом сім`ї 4 особи. Також позивачу було рекомендовано звернутись безпосередньо до житлової комісії військової частини з порушеним питанням.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, з огляду на наступне.

Право військовослужбовців та членів їх сімей на забезпечення житлом визначено ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон), згідно якого держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖКУ та іншими нормативно-правовими актами.

Підзаконні нормативно-правові акти, прийняті на виконання ст. 12 Закону, - постанова Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 N 1081 "Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями" та Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 р. N 737, визначають механізм реалізації вказаного права, тоді як якихось нових прав та обов`язків людини і громадянина, крім права військовослужбовців та членів їх сімей на забезпечення житлом, ці акти не встановлюють.

Згідно преамбули Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 р. N 737, її прийнято відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 N 1081 "Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями" та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, в свою чергу, прийнято відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Таким чином, коло правовідносин, що є предметом регулювання Інструкції, чітко визначається ст. 12 Закону та Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Крім ст. 12 Закону та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями Інструкція як нормативно-правовий акт нижчої юридичної сили має відповідати всім іншим чинним законам України та нормативно-правовим актам вищої юридичної сили.

Щодо врахування при розробленні та затвердженні Інструкції положень актів Союзу РСР, зокрема, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.88 р. N 37, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 11.12.84 р. N 470, то положення вказаних актів мають застосовуватися з врахуванням Постанови Верховної Ради України від 12.09.2001 р. "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР".

Згідно цієї постанови встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Згідно ст. 3 Закону України "Про правонаступництво України" закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Відповідно, положення перерахованих вище актів Союзу РСР та Української РСР підлягають до застосування в частині, що не суперечить положенням Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що врегулювали конкретне питання.

Відповідно до п.43 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470, громадянинові, який перебуває на квартирному обліку за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу, або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого підпунктом 4 пункту 26 цих Правил.

Згідно з п.3.11 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженій наказом Міністра оборони України від 6 жовтня 2006 р. N 577, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (втратила чинність 06.02.2012 р.) військовослужбовцю, який перебуває на обліку, черговість надання житлового приміщення може бути перенесена на рік, якщо він без підстав відмовився від виділеного житлового приміщення, що відповідає встановленим вимогам та розміру. Рішення про перенесення черги приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на квартирний облік, та повідомляється нею військовослужбовцю у 15-денний термін із зазначенням причини у письмовій формі.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями визначено загальні положення щодо обліку та забезпечення службовими житловими приміщеннями та житловими приміщеннями для постійного проживання.

Так, згідно п.п. 10, 12 Порядку оперативний облік службових житлових приміщень ведеться у військовій частині та квартирно-експлуатаційному органі. Згідно п. п. 22, 24, 34 Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

Таким чином, Порядком визначено органи, уповноважені вести облік службових житлових приміщень та військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, якими є житлові комісії військової частини та квартирно-експлуатаційні органи.

Відповідно до п.2.9 Порядку у квартирно-експлуатаційному органі та житловій комісії гарнізону на підставі отриманих облікових справ (додаток 7), Карток обліку та витягів із протоколів засідання житлової комісії військової частини складаються: узагальнений список військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) (додаток 9); список осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10); список осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11).

Зазначені списки складаються в межах гарнізону за датою зарахування на облік, а також за часом включення до списків осіб, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень.

Пунктом 24 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 р. № 1081, серед іншого, передбачено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

При цьому Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З урахуванням викладеного, зміна дати черговості позивача в списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов, з огляду на дату його реєстрації в м. Одесі, здійснено всупереч вимогам законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки викладені вище приписи не дозволяють перенесення черговості на дату прописки (реєстрації). Натомість допускається перенесення в межах одного року, що пов`язується з настанням певних обставин, які в даному випадку місця не мали.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов`язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення КС України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003).

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Таким чином, встановивши безпідставне перенесення позивача в загальній черзі і позачерговій черзі з 20.07.1998 р., з метою поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідачів зазначити датою зарахування на облік ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 особи 02 грудня 1994 р.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити. Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, Житлову комісію управління Південного оперативного командування, Житлову комісію Одеського гарнізону внести зміни в узагальнений список військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та зазначити датою зарахування на облік ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 особи 02 грудня 1994 р.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя І.В. Завальнюк