Справа № 819/2601/14-а
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2015-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 р. Справа № 876/11689/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Коцур В.К.,

за участю:

представника відповідача - Вонятівської О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 22 серпня 2014 року та зобов'язання повернути вилучені алкогольні напої, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 22 серпня 2014 року №000022/19-18-21-00/НОМЕР_1 та зобов'язання повернути вилучені алкогольні напої іноземного виробництва в асортименті згідно додатків №1, №2, №3 до акту перевірки від 13 серпня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перевірка, на підставі якої прийнято оскаржуване рішення, проведена з порушеннями чинного законодавства, оскільки позивач не була присутня при проведенні такої перевірки та не реалізовувала алкогольні напої.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу від 13.08.2014 року та на підставі направлень № 312 та № 313 від 13.08.2014 року працівниками ГУ Міндоходів у Тернопільській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами магазину, що належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 Перевірка проводилась в присутності продавця магазину ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

13.08.2014 року за результатами перевірки податковим органом складено акт № 69/21-0967, де встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявної ліцензії та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: реалізовано одну пляшку вина "Фраголіно" Росса, місткістю 0,75 л., міцністю 10%, по ціні 45 грн. Зазначений Акт перевірки ОСОБА_2 відмовилась підписувати.

На підставі складеного акту, заступником начальника Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів в Тернопільській області винесено рішення про застосування до позивача фінансових санкцій № 000022/19-18-21-00/НОМЕР_1 від 22.08.2014 року у вигляді штрафу в розмірі 104 360,00 грн.

28 серпня 2014 року апелянт звернулась із скаргою до ГУ Міндоходів у Тернопільській області, в якій просила скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 22 серпня 2014 року № 000022/19-18-21-00/НОМЕР_1, яке прийняте на підставі акту перевірки від 13 серпня 2014 року № 69/21-0967. За результатами розгляду дана скарга залишилась без задоволення, а рішення Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області від 22 серпня 2014 року - без змін.

Не погоджуючись з рішенням ГУ Міндоходів у Тернопільській області 22.09.2014 року, ОСОБА_2 звернулась із скаргою до Державної Фіскальної служби України. Рішенням Державної Фіскальної служби України від 07 жовтня 2014 року у задоволені скарги ОСОБА_2 було відмовлено, а рішення Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області від 22 серпня 2014 року та рішення прийняте за розглядом первинної скарги- залишено без зміни.

Згідно п.80.1. та п.80.2. ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 81.1. статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзацом 6 п. 81.1 ст. 81 ПК України встановлено, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно абз. 5 ч. 81.1 ст. 81 ПК України, непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим; особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки, (дані положення зазначаються у абзацах, 7,8 частині 81.1 статті 81 Податкового кодексу України).

Отже, працівники ГУ Міндоходів у Тернопільській області не порушили порядок проведення перевірки, оскільки як було встановлено, усі необхідні документи до початку проведення перевірки були вручені особі, яка фактично проводила розрахункові операції - свідку ОСОБА_5, а потім і суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі, їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що у разі порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячних; і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Пояснення апелянта про те, що вона на прохання свого знайомого тимчасово зберігала алкогольні напої за місцем проведення торгівлі не може братися до уваги з огляду на те, що за змістом п.8 "Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854, суб'єкту господарювання, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, забороняється приймати для продажу та зберігання алкогольні напої від юридичних і фізичних осіб, які не мають ліцензії на виробництво або на право імпорту чи оптової торгівлі алкогольними напоями.

Стосовно посилання апелянта на недопущення нею порушень порядку торгівлі алкогольними напоями через те, що реалізація таких напоїв здійснена ОСОБА_3, яка не перебуває з апелянтом у трудових відносинах, слід зазначити, що такі є надуманими з наміром уникнути відповідальності за скоєне, оскільки фактично реалізація вина відбулась у торговому приміщенні апелянта, яка безпосередньо несе відповідальність за дотриманням встановленого порядку здійснення роздрібної торгівлі.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2014 року по справі № 607/14975/14-п, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1. ст.164, ч.1 ст. 164-5 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. з конфіскацією алкогольних напоїв (а.с.38).

За текстом винесеної постанови ОСОБА_2 визнана винною у тому, що 13.08.20014 року в торговому об'єкті (магазині) по місцю здійснення діяльності ПП ОСОБА_2 здійснювалось зберігання та реалізація алкогольних напоїв іноземного виробництва без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та без сплати акцизного збору встановленого зразка. Вилучені у апелянта алкогольні напої були конфісковані в дохід держави, а тому безпідставними є вимоги щодо зобов'язання Тернопільської ОДПІ повертати їй вилучені алкогольні напої. Ця постанова була предметом оскарження в апеляційному суді Тернопільської області і на даний час набрала законної сили.

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, не підлягає додатковому доказуванню той факт, що роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявної ліцензії та реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка зі сторони ОСОБА_2 мали місце.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року у справі №819/2601/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 16.03.2015 року