Справа № 826/17529/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2015 року № 826/17529/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. при секретарі судового засідання Берко А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Контракт"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 20.08.2014 та № від 20.08.2014
за участю:

представника позивача: Тригубчука О.В. (довіреність б/н від 15.12.2014),

представника відповідача: Фокіної В.О. (довіреність №2467/9/26-59-10-02-19 від 01.09.2014),

представника відповідача: Малька С.І. (довіреність № 2719/926-59-10-01-09 від 16.02.2015)

на підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17.02.2015 проголосив вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юг-Контракт" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 20.08.2014 та № від 20.08.2014.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

Податкові зобов'язання позивачу нараховані за результатами документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013 валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013. Підставою нарахування податкових зобов'язань став висновок податкового органу про те, фінансово - господарські правовідносини між позивачем та контрагентами ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ «Олтекс Трейд, ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» не спричиняють реального настання правових наслідків.

Позивач, не погоджуючись з такими висновками податкового органу зазначив, що у період, який перевірявся, дійсно мав господарські правовідносини з контрагентами ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ «Олтекс Трейд, ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус», які мали реальний характер та за якими було отримано товар використаний позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Також позивач зазначив про те, що він не отримував від контрагентів ТОВ «Ріторно» та ТОВ «ІЕК «Верес» розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної та не підписував такі розрахунки, а тому відповідно не знав про таке коригування та на проводив коригування податкового кредиту, сформованого на підставі податкових накладних, отриманих від таких контрагентів за звітний період.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав додаткові усні пояснення та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, у судовому засіданні 03.12.2014 надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки №1271/26-59-22-03/31841298 від 04.08.2014. Також відповідач посилався на те, що позивачем під час проведення перевірки не в повному обсязі було надано всі необхідні первинні документи для підтвердження товарності взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ «Олтекс Трейд, ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус».

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

В період з 16.06.2014 по 28.07.2014 Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Контракт" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013 валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт №1271/26-59-22-03/31841298 від 04.08.2014, яким встановлено порушення пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 44 149 408,00 грн. та порушення пунктів 192.1, 192.3 статті 192, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 48 814 727,00 грн.

20.08.2014 на підставі зазначеного акту прийняті податкові повідомлення - рішення, якими збільшено суму грошового зобов'язання № за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 54 894 473,00 грн. у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 10 835 065,00 грн. та № за платежем податок на додану вартість на загальну суму 61 018 409,00 грн. у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 12 203 682,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юг-Контракт" не погоджуючись з податковими повідомлення - рішеннями № від 20.08.2014 та № від 20.08.2014, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було перевірено чи мали операції між позивачем та контрагентами ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ "Олтекс Трейд", ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем отриманих товарів.

При цьому, суд виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції. Також, судом було зобов'язано позивача та відповідача надати всі наявні докази на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносини, у тому числі, з наступними контрагентами:

- ТОВ «Аероскан» на підставі видаткової накладної № 0000790 від 15.06.2011 поставлено навігаційне обладнання на загальну суму 405 340,27 грн., у тому числі ПДВ - 67 556,71 грн.;

- ТОВ «Фотомаг Ком Юей» на підставі видаткової накладної № РН-355 від 14.12.2011 було поставлено комп'ютерну техніку на загальну суму 42 000,00 грн., у тому числі ПДВ 42 000,00 грн.;

- ТОВ «Донерм» за договором № 1201-01 від 12.01.2012 було здійснено поставку комплектуючих до комп'ютерної техніки та комп'ютерної техніки на загальну суму 11 742 606,71 грн., в тому числі ПДВ 1 957 101,12 грн.;

- ТОВ "Олтекс Трейд" за договором № 011212-002 від 01.12.2012 було здійснено поставку комплектуючих до комп'ютерної техніки та комп'ютерної техніки на загальну суму 207 269 977,05 грн., в тому числі ПДВ 34 544 996,18 грн.;

- ТОВ «Монт Сервіс» на підставі договору № 54 від 07.06.2011 було здійснено поставку програмного забезпечення на загальну суму 172 714,80 грн., у тому числі ПДВ на суму 28 785,70 грн.;

- ТОВ «Телеком Партнер» за договором № 16 від 09.02.2011 було здійснено поставку мобільних телефонів на загальну суму 3 601 584,00 грн., у тому числі ПДВ 600 264,00 грн.;

- ТОВ «Фірма Рісмус» на підставі видаткових накладних було здійснено поставку комплектуючих до комп'ютерної техніки та комп'ютерної техніки на загальну суму 46 388 808,16 грн., у тому числі ПДВ 7 731 468,03 грн.

На підтвердження факту отримання товару від зазначених контрагентів позивачем надано суду копії договорів, накладних, видаткових накладних, податкових накладних, довіреностей на отримання товару, декларацій про відповідність, сертифікатів відповідності, висновків ДСЕЕ.

Факт здійснення транспортування товару, підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарно - транспортних накладних, договорами оренди транспортних засобів, договорами оренди автомобілів, свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, договорами оренди та актами приймання - передачі, договорами транспортного експедирування та здійснення оплати за товар отриманий від контрагентів ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ "Олтекс Трейд", ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» банківськими виписками та банківськими довідками..

На підтвердження факту наявності складських приміщень для зберігання товару отриманого від контрагентів ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ "Олтекс Трейд", ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» позивачем надано суду копії договорів оренди зі складними до них актами приймання - передачі.

Отриманий позивачем від контрагентів ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ "Олтекс Трейд", ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» товар був в подальшому використаний позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а саме, був реалізований фізичним та юридичним особам, що підтверджується податковими накладними, товарно - транспортними накладними, накладними та довідками про підтвердження продажу товару.

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ "Олтекс Трейд", ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» не відобразило у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ним не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТПП "Агентство маркетингових досліджень".

Посилання відповідача на акти № 2345/22.5-15/31058553 від 18.05.2013, №247/226/36640300 від 25.01.2013, № 1209/3-23-40-36959317 від 05.10.2011, № 196/22-604/35917341 від 07.06.2011 не приймаються судом до уваги з огляду на те, що як вбачається з копій зазначених актів наявних в матеріалах справи при проведенні перевірок за результатами яких було складено зазначені акти фінансово - господарські взаємовідносини між позивачем та підприємствам щодо яких проводилась перевірка не досліджувались.

Необґрунтованість посилань відповідача на акти № 666/26-55-22-07/36302296 від 01.08.2013, № 1155/26-55-22-10/38487923 від 17.04.2014, № 611/05-64-22-01/_38209600 від 27.06.2014 зумовлюється наступним.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджених наказом державної податкової адміністрації України №236 від 22.04.2011 у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово - господарських відносин суб'єктів господарювання.

Таким чином, акти № 666/26-55-22-07/36302296 від 01.08.2013, №1155/26-55-22-10/38487923 від 17.04.2014, № 611/05-64-22-01/_38209600 від 27.06.2014, не можуть бути належними доказами на підтвердження допущення позивачем порушення норм податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами щодо яким їх було складено.

Крім того суд звертає увагу на наступне.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 в адміністративній справі №826/15353/13-а визнано протиправними дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «Донерм», результати якої оформлені актом №666/26-55-07/36302296 від 01.08.2013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Донерм», код за , щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.10.2012 по 30.06.2013 р.».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2012 в адміністративній справі №2-а-10087/12/2070, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.09.2013 визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «Астеріт Плюс» за результатами якої складено акт №277/2220/37588184 від 09.08.2012 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Астеріт Плюс» з питань підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.02.2012 року по 30.04.2012 року", визнано протиправними дії податкового органу щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «Астеріт Плюс», за результатами якої складено акт №298/2220/375988184 від 17.08.2012 з питань підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2011 року по 31.01.2012 рік.

Посилання відповідача на лист Управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів у м. Києві № 10360/7/26-15-22-09-07 від 15.07.2014 відповідно до якого товари за товарними позиціями 3402, 3926, 3929, 4202,4820, 7013, 7323, 8205, 8418, 8443, 8471, 8473, 8504, 8506, 8509, 8513, 8516, 8517, 8518, 8519, 8523, 8525. 8527. 8528, 8529, 8542. 8544, 9002. 9504 в період з 01.04.2011 по 31.12.2013 було оформлено наступними підприємствами - постачальниками позивача: ТОВ «Донерм», ТОВ «Проктер енд Гембл Трейдінг Україна», ТОВ «Пулінг», ТОВ «Тайгер-ГК», ТОВ «Санпром ІНВ» та ТОВ «Самсунг Електроніко Україна Компані» та було оформлено ТОВ "Олтекс Трейд" та ТОВ "Фірма Рісмус", не приймаються судом до уваги з огляду на те, що факт відсутності здійснення зазначеними підприємства митного оформлення товару в певний період часу, не може свідчити у відсутність у ним можливості здійснення поставки відповідного товару.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за фінансово - господарськими відносинами з контрагентами ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ "Олтекс Трейд", ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» суду не надано та не зазначено про причини неможливості їх надання, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ "Олтекс Трейд", ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» мали реальний товарний характер.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Реальність та товарність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «Аероскан», ТОВ «Фотомаг Ком Юей», ТОВ «Донерм», ТОВ "Олтекс Трейд", ТОВ «Монт Сервіс», ТОВ «Телеком Партнер», ТОВ «Фірма Рісмус» в ході судового розгляду справи судом було встановлено, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у позивача було право на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні оподаткування по операціях з зазначеними контрагентами.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг. Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг. Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.

Згідно з пунктом 192.3 статті 192 Податкового кодексу України результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пунктів 18 та 19 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1376 від 01.11.2011 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1333/20071 у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань відповідно до статті 192 розділу V Кодексу постачальник товарів/послуг виписує розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної. Порядок складання, реєстрації, зберігання розрахунку коригування аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних. Номер розрахунку коригування присвоюється відповідно до його номера в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних. Оригінал розрахунку коригування надається покупцю товарів/послуг. Копія залишається у продавця. Якщо розрахунок коригування складається платником податку до податкової накладної, яка відповідно до пункту 201.10 статті 201 розділу V та пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, такий розрахунок надається покупцю тільки після його реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 20 зазначеного Порядку встановлено, що на підставі вказаного розрахунку отримувач товарів/послуг здійснює коригування податкового кредиту відповідно до статті 192 розділу V Кодексу (за умови дотримання положень законодавчих актів щодо віднесення сум до податкового кредиту) з обов'язковим відображенням зазначених коригувань у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних (з від'ємним чи позитивним значенням).

Позивач в позовній заяві та під час судових засідань зазначив про те, що він не отримував від контрагентів ТОВ «Ріторно» та ТОВ «ІЕК «Верес» розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної та не підписував такі розрахунки, а тому, відповідно, не знав про таке коригування та не проводив коригування податкового кредиту, сформованого на підставі податкових накладних, отриманих від таких контрагентів за звітний період. При цьому позивач зазначив про те, що операції з зазначеними контрагентами завершено.

На підтвердження факту проведення операцій з контрагентами ТОВ «Ріторно» та ТОВ «ІЕК «Верес» у обсягах відображених у податкових деклараціях позивачем надано суду довідки про підтвердження продажу товару, накладні, податкові накладні, товарно - транспортні накладні.

Відповідачем доказів та обґрунтувань на спростування факту проведення позивачем операцій ТОВ «Ріторно» та ТОВ «ІЕК «Верес» у обсягах відображених в податковій звітності суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних доказів та обґрунтувань.

Частиною другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необґрунтованість висновку відповідача щодо допущення позивачем порушення пунктів 192.1 та 192.3 статті 192 Податкового кодексу України.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС № від 20.08.2014 та № від 20.08.2014

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов