Справа № 826/10830/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях» до Державної авіаційної служби України, третя особа: Служба безпеки України про визнання протиправною та скасування постанови серії АА № 002428 від 22.07.2014 р.,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Державної авіаційної служби України (далі - відповідач), третя особа - Служба безпеки України, про визнання протиправною та скасування постанови серії АА № 002428 від 22.07.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.12.2014 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.07.2014 року Державною авіаційною службою України в особі першого заступника Голови ДАС було винесено постанову серії АА № 002428 за правопорушення у галузі цивільної авіації (далі - постанова), згідно з якою за порушення пункту 2.3.2 наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Порядку оформлення вильоту повітряного судна для перевезення товарів військового та подвійного призначення» від 17.07.2001 року № 447, у відповідності з абзацом 8 п. 1 ч. 1 ст. 127 Повітряного кодексу України на позивача накладено штраф у сумі 85 000,00 гривень.

Листом Служби безпеки України від 02.02.2014 року № 8/3/2-1828, який фактично став правовою підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови, повідомлено відповідача, що за наявною у СБУ інформацією, позивач літаком АН-12, бортовий UR-CAF, 25.07.2013 року рейсом SWW2112 за маршрутом Люксембург (Люксембург) - Баку (Азербайджан) - Душанбе (Таджикистан) неправомірно здійснив перевезення товарів військового призначення, а саме: бойових патронів з інертним ладунком (позиція переліку ООН UN 0012, клас небезпечності 1.4S), чим створив передумови до нанесення шкоди державі.

Державним інспектором з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією було проведено перевірку інформації, викладеної в листі СБУ від 02.02.2014 року №8/3/2-1828, щодо дотримання позивачем вимог законодавства України під час перевезення товарів військового призначення про що складено протокол № 000455 серії АА про правопорушення у галузі цивільної авіації від 08.07.2014 року.

За результатом перевірки встановлено, що для отримання дозволу на виліт повітряного судна для перевезення товарів військового призначення, позивач не надавав відповідачу документи, перелік яких наведено у п. 2.3.2 наказу Міністерства транспорту України від 17.07.2001 року № 447, за що в подальшому позивача у відповідності з оскаржуваною постановою було притягнуто до фінансової відповідальності.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана позивачем постанова про застосування відносно нього фінансових санкцій є правомірною, оскільки прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстав для задоволення вимог адміністративного позову не вбачається.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В обґрунтування свого висновку суд першої інстанції, як і відповідач, послався на лист Служби безпеки України від 02.02.2014 року № 8/3/2-1828, у якому йшлося про наявність інформації щодо можливого порушення позивачем під час здійснення авіаперевезення вантажу вимог діючого законодавства у сфері міжнародних передач товарів, які підлягають державному експертному контролю.

Згідно вказаного листа, за наявними у Службі безпеки України даними 25 липня 2013 року літаком Ан-12Б, бортовий номер UR-САF, рейсом SWW2112 за маршрутом Люксембург (Люксембург) - Баку (Азербайджан) - Душанбе (Таджикистан) позивач перевіз бойові патрони з інертним ладунком (позиція переліку ООН UN 0012, клас небезпечності 1.48), чим порушив вимоги Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» та створив передумови до нанесення шкоди державі.

Крім того, додатковим обґрунтуванням неправомірних дій позивача, на думку суду першої інстанції, є лист Міністерства оборони України від 11.06.2014 року № 220/3973, за висновком якого товари, які перевозилися літаком, що належить позивачу, використовуються у військовій сфері та відповідають позиціям МL 1 та МL 3 додатку до 1 Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20.11.2003 року № 1807.

Як вбачається з матеріалів справи, виключно інформація наведена у даних листах стала підставою для складання відповідачем протоколу № 000455 серії АА від 08.07.2014 року про правопорушення у галузі цивільної авіації та винесення постанови серії АА №002428 від 22.07.2014 року про притягнення позивача до фінансової відповідальності за перевезення товарів військового призначення без відповідного дозволу, передбаченого п.2.3.2 наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Порядку оформлення вильоту повітряного судна для перевезення товарів військового га подвійного призначення» від 17.07.2001 року № 447.

Так, колегія суддів зауважує, що згідно положень ст. 98 Повітряного кодексу України та розділу 6 Правил повітряних перевезень вантажів, затверджених наказом відповідача від 14.04.2006 року № 186, повітряні перевезення вантажу виконуються на підставі договору між авіаперевізником та вантажовідправником, підтвердженням укладання якого є авіаційна вантажна накладна, яка є офіційним документом, що достовірно засвідчує пункти відправлення та призначення, найменування вантажу, його вагу, розмір, упакування та кількість місць, тощо.

Конвенція про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 року, до якої Україна приєдналась 17.12.2008 року, містить аналогічні вітчизняному законодавству норми, які регулюють міжнародні авіаперевезення.

Як зазначено представником позивача та не заперечується відповідачем і третьою особою, 21 липня 2013 року Міністерством закордонних справ США (вантажовідправник) з аеропортів м. Атланти та м. Вашингтона до аеропорту м. Люксембург було направлено вантаж, зазначений у авіавантажних накладних №№ 6, 0, 5, що призначався для посольства США у м. Душанбе (вантажоодержувач).

Для отримання вказаного вантажу в аеропорту м. Люксембург та подальшого його перевезення до місця призначення (м. Душанбе, Таджикистан) 25.07.2013 року літак позивача Ан-12Б, бортовий номер UR-CAF здійснив переліт (без вантажу) з аеропорту м.Чернівців (Україна).

25.07.2013 року літаком позивача Ан-12Б, бортовий номер UR-CAF, рейсом SWW2112 за маршрутом: Люксембург (Люксембург) - Баку (Азербайджан) - Душанбе (Таджикистан) згідно вказаних авіавантажних накладних було перевезено наступний вантаж:

- UN 0012, патрони стрілецькі, 1.4S та UN 1950, аерозолі легкозаймисті, 2.1 (небезпечний вантаж) - авіавантажна накладна № 6;

- зброя та запчастини - авіавантажна накладна № 0;

- будівельні матеріали - авіавантажна накладна № 5.

Як вбачається з даних авіавантажних накладних та матеріалів справи, у складі вантажу, що перевозився позивачем, були наявні патрони стрілецькі, які входили до складу небезпечного вантажу, мали той же номер за класифікацією ООН (UN 0012), що і патрони бойові з інертним ладунком, та один і той же клас небезпечності (1.4S), про що позивач повідомляв відповідний департамент відповідача листом від 12.07.2013 року № 075-13 та отримав згоду на їх перевезення.

Колегія суддів зауважує, що згідно пп. 4.2.8. Правил повітряних перевезень вантажів, затверджених наказом відповідача від 14.04.2006 року № 186, перевезення небезпечних вантажів перевізник має право здійснювати тільки за спеціальних умов, установлених «Техническими инструкциями по безопасной перевозке опасных грузов по воздуху», ІКАО, Doс 9284/905, згідно яких патрони стрілецькі відносяться до ружейних, а не до бойових патронів, а отже не є виробами військового призначення, на перевезення яких необхідно отримати відповідний дозвіл.

Під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, ані відповідач, ані Служба безпеки України не надали суду належних доказів на підтвердження того, що позивач під час виконання рейсу 25.07.2013 року перевозив саме бойові патрони з інертним ладунком, а не патрони стрілецькі, як то зазначено у авіавантажній накладній № 6.

Окремо слід зазначити, що Службою безпеки України не надано суду доказів проведення перевірки вантажу, що був перевезений позивачем, а порушення, на думку відповідача, вимог законодавства, як вбачається з листа від 02.02.2014 року № 8/3/2-1828, Служба безпеки України виявила через півроку після фактичної доставки вантажу, проте не зважаючи на вимоги суду, не надала будь-яких доказів на підтвердження походження джерела зазначеної у даному листі інформації.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що, як встановлено судом та не заперечується учасниками процесу, Слідчим відділом Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області було порушено кримінальне провадження №0000106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2014 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що в період 25.07.2013 року по 26.07.2013 року, літаком Ан-12Б (реєстраційний номер UR-CAF) авіакомпанії ТОВ «Шовковий шлях» під час здійснення рейсу SWW2112 за маршрутом: Люксембург (Люксембург) - Баку (Азербайджан) - Душанбе (Таджикистан), без дозвільної документації Державної служби експертного контролю України, було перевезено вантаж, який використовується у військовій сфері, а саме: 53 кг. товару UN 0012, SMALL ARMS, 1.4S (набої для зброї інертним ладунком, патрони для стрілецької зброї), UN 1950 (аерозолі легкозаймисті), 2 помпові рушниці Remington 870P SHOTGUN.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2014 року у справі №757/21961/14-к було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області про проведення обшуку в нежитлових приміщеннях, які використовує ТОВ «Шовковий шлях», з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання знарядь кримінального правопорушення, зокрема: усіх документів, пов'язаних з фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Шовковий шлях» щодо перевезення товарів військового призначення. Товарів подвійного призначення тощо.

Разом з тим, листом Прокуратури м. Києва від 06.01.2015 року № 04/4-6085-14 позивача повідомлено, що за результатами досудового розслідування 05.12.2014 року СВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області кримінальне провадження кримінальне провадження №0000106, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2014 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищенаведена обставина є додатковим підтвердженням правомірності вимог позову, та відсутності підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності за вчинення правопорушення у галузі цивільної авіації.

З приводу не забезпечення позивачем перекладу митних документів щодо товару який перевозився, як це передбачено положенням ст. 254 Митного кодексу України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзит через її територію товарів.

Проте, позивач у вказаних вище правовідносинах не є вантажовідправником, чи вантажоодержувачем товару, а є перевізником товару, а тому не здійснював, і не міг здійснювати його митне оформлення.

Вантаж, що був перевезений позивачем 25.07.2013 року по маршруту: Люксембург (Люксембург) - Баку (Азербайджан) - Душанбе (Таджикистан), не переміщувався через митний кордон України та не ввозився на митну територію України, а тому посилання на порушення позивачем вимог ст. 254 Митного кодексу України є безпідставним.

Наявна у справі генеральна декларація, передбачена пп. а п. 3 ч. 1 ст. 335 Митного кодексу України, оформлена на виліт належного позивачу повітряного судна при перетинанні митного кордону України при його перельоті без вантажу з аеропорту м.Чернівців до м. Люксембург.

Окремо, колегія суддів зазначає, що під час перевезення 25.07.2013 року вантажу, долучена до матеріалів справи ліцензія серії АГ № 505923 була чинною, не оскаржена та не анульована, а обставини за якими позивача притягнуто до фінансової відповідальності, які в подальшому стали предметом судового розгляду, не пов'язані з порушенням позивачем вимог ч. 4 ст. 93 Повітряного кодексу України.

Крім того, твердження третьої особи щодо протиправного отримання підприємством із 100% часткою іноземного капіталу ліцензії ДАС України на надання послуг з перевезення вантажів повітряним транспортом (а.с.78-79), спростовується Статутом позивача, статтями 4 та 5 якого визначено, що учаснику товариства фізичній особі - резиденту належить 51% статутного капіталу товариства.

Враховуючи вищевикладене відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого рішення.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було неповно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях» задовольнити .

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях» до Державної авіаційної служби України, третя особа: Служба безпеки України про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Постанову серії АА № 002428 від 22.07.2014 р., винесену Державною авіаційною службою України за правопорушення у галузі цивільної авіації про накладення на товариство з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях» штрафу в сумі 85000, 00 грн. - визнати протиправною та скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 20.03.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.