Справа № 820/1723/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 березня 2015 р. № 820/1723/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Цимбалістого В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів № 6» Харківської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Комунального закладу «Харківська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів №6» Харківської обласної ради, в якому просив суд визнати протиправними дії Комунального закладу "Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №6" щодо відмови на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2015 року №1315 і ненадання запитаних копій документів та інформації, а також зобов'язати Комунальний заклад "Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №6" задовольнити в повному обсязі інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2015 року № 1315.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він, ОСОБА_1 звернувся до Комунального закладу "Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №6» Харківської обласної ради з інформаційним запитом про надання публічної інформації від 06.02.2015 року № 1315.

Інформаційний запит містив вимоги про надання публічної інформації та копій документів про розпорядження бюджетними коштами. А саме, було запитано: копії договорів із додатками змінами чи додатковими угодами про поставку продуктів харчування за кошти бюджету, що укладені Відповідачем без застосування процедур державних закупівель ("прямі" договори) з початку 2015 року до дати розгляду даного запиту; що є підставою (лист, комерційна пропозиція, інша письмова оферта, звернення, інший документ) для укладання Відповідачем із постачальниками договорів про поставку продуктів харчування за кошти бюджету без застосування процедур державних закупівель?; що є підставою (лист, комерційна пропозиція, інша письмова оферта, звернення, інший документ) для визначення Відповідачем цін в договорах про поставку продуктів харчування за кошти бюджету без застосування процедур державних закупівель?; копії трьох прикладів документів, зазначених в п. З та 4 запиту та які конкретно документи вимагаються від постачальника продуктів харчування за кошти бюджету для прийняття Відповідачем рішення про укладання з ним договорів про закупівлю продуктів харчування без застосування процедур державних закупівель?

Листом № 83 від 13.02.2015р. Відповідач надав відповідь, якою відмовив в наданні копій документів та інформації.

Згідно листа-відповіді Відповідача, підставами відмови на запит стало те, що Інтернат № 6 не вважає себе суб'єктом владних повноважень, та стверджує, що створена Відповідачем інформація не є публічною, має обмежений доступ.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови в наданні на вказаний запит інформації є протиправними, оскільки вони порушують вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI та право на доступ до публічної, відкритої інформації, що передбачене преамбулою та ст. 2 Закону та ст. 5 Закону України «Про інформацію».

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду заперечення, в яких в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані до справи матеріали, встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Комунального закладу "Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №6» Харківської обласної ради з інформаційним запитом про надання публічної інформації від 06.02.2015 року № 1315.

Інформаційний запит містив вимоги про надання інформації та копій документів про розпорядження бюджетними коштами. А саме, було запитано: копії договорів із додатками змінами чи додатковими угодами про поставку продуктів харчування за кошти бюджету, що укладені Відповідачем без застосування процедур державних закупівель ("прямі" договори) з початку 2015 року до дати розгляду даного запиту; що є підставою (лист, комерційна пропозиція, інша письмова оферта, звернення, інший документ) для укладання Відповідачем із постачальниками договорів про поставку продуктів харчування за кошти бюджету без застосування процедур державних закупівель?; що є підставою (лист, комерційна пропозиція, інша письмова оферта, звернення, інший документ) для визначення Відповідачем цін в договорах про поставку продуктів харчування за кошти бюджету без застосування процедур державних закупівель?; копії трьох прикладів документів, зазначених в п. З та 4 запиту та які конкретно документи вимагаються від постачальника продуктів харчування за кошти бюджету для прийняття Відповідачем рішення про укладання з ним договорів про закупівлю продуктів харчування без застосування процедур державних закупівель?

Листом № 83 від 13.02.2015р. Відповідач надав відповідь, якою відмовив в наданні копій документів та інформації.

Згідно листа-відповіді Відповідача, підставами відмови на запит стало те, що Інтернат № 6 не є суб'єктом владних повноважень та створена Відповідачем інформація не є публічною, має обмежений доступ.

Суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», публічна інформація визначається як відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Тобто, на думку суду, публічна інформація це: відомості - отримані або створені у процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; відомості, які знаходяться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Також суд вказує, що згідно з п. 7 ст. З КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади АРК, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з п.п. 1.2., 1.5. Статуту Комунального закладу «Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 6» Харківської обласної ради, Відповідач заснований на майні спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Харківської області та є юридичною особою.

Діяльність Відповідача регулюється Законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», Статутом та іншими нормативно-правовими актами у сфері освіти.

Відповідно до положень вказаних нормативних актів та п. 2.1 Статуту, Відповідач - навчальний заклад, головною метою діяльності якого є реалізація права на здобуття повної загальної середньої освіти та здійснення заходів по реабілітації дітей зі зниженим слухом.

Отже, Відповідач, на думку суду, жодним чином не відноситься до суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, будь-яка інформація, що створена в процесі діяльності Відповідача, незалежно від напряму діяльності та завдань, не може вважатися публічною та не підпадає під дію положень Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Щодо твердження Позивача про здійснення Відповідачем управлінських функцій (обов'язків) та виконання делегованих функцій, суд вважає за необхідним зауважити, під управлінською функцією розуміється законодавче наділення суб'єкта владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. В процесі провадження своєї діяльності Відповідач не здійснює керування іншими суб'єктами.

Отже управлінська функція (обов'язок) передбачає управління діяльністю іншого суб'єкта, а не управління отриманням бюджетних асигнувань, взяттям зобов'язань та здійсненням витрат, як вважає Позивач.

Суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 22.07.1998 № 810/98 «Про заходи щодо впровадження Концепції адміністративної реформи в Україні» делеговані функції, повноваження - функції, повноваження (права і обов'язки), що їх набуває певний суб'єкт (орган чи посадова особа) шляхом передачі йому для виконання від іншого суб'єкта за власним рішенням останнього або на підставі норми закону.

Судом також встановлено, що Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України та ст. 18 Закон України «Про місцеві державні адміністрації», як головний розпорядник бюджетних коштів, затверджує кошториси Відповідача - розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно з п. 47 ч. 1 ст. 2 БК України розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

Також, кошторис - це основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень (п. 30 ч. 1 ст. 2 БК України).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» затвердження кошторису - це процес складення, розгляду та підписання посадовими особами головних розпорядників доведених кошторисів. Жодного делегування управлінських функцій головні розпорядники при цьому не здійснюють.

Отже, затвердження кошторису Департаментом не може вважатися власним рішенням останнього про передачу функцій, повноважень Відповідачеві на певний час із збереженням права повернути такі функції до власного виконання. Внаслідок затвердження кошторису Відповідач наділяється лише правом розпоряджатися бюджетними коштами та не отримує жодних делегованих повноважень.

Суд зазначає, що делегування могло б мати місце, якщо б Департамент передав власне свою функцію щодо затвердження кошторису розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня іншому суб'єкту.

Однак, ні Закон України «Про місцеві державні адміністрації», ні Положення про Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації не передбачають можливості делегування Департаментом своїх владних управлінських повноважень в галузі бюджету та фінансів навчальним закладам.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Відповідач не виконує жодних управлінських функцій, а також не виконує делегованих повноважень від органів державної влади чи місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації також визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Оскільки Відповідач фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, що передбачено п. 1.7 Статуту, він є розпорядником лише інформації щодо використання бюджетних коштів та лише таку інформацію зобов'язаний надавати за запитами.

Щодо вимог Позивача надати копії договорів з додатками, змінами чи додатковими угодами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків; інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків; інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

Суд зазначає, що у разі відсутності перелічених ознак, така інформація не належить до публічної.

Отже, створити публічну інформацію може виключно суб'єкт владних повноважень під час виконання своїх обов'язків.

Суд вказує, що Відповідач не є суб'єктом владних повноважень та не виконує владних управлінських функцій. Тому інформація (договори та додатки, зміни, додаткові угоди) є результатом діяльності Відповідача не як суб'єкта владних повноважень, а як учасника господарських правовідносин та не вважається публічною.

Судом встановлено, що на час отримання запиту від ОСОБА_2, КЗ «ХС ЗШІ № 6» не має у своєму розпорядженні зведеної, відображеної та задокументованої будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформації про перелік підстав для укладення договорів та підстав для визначення цін, а також перелік документів, що вимагаються від постачальників.

З аналізу положень ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ст. 1 Закону України «Про інформацію» вбачається, що законодавцем на розпорядників публічної інформації покладено обов'язок надавати на запити зацікавлених осіб вже реально існуючу на момент отримання запиту (тобто раніше створену і, в силу цього, вже наявну в розпорядженні) інформацію.

Разом з тим, Закон України «Про доступ до публічної інформації» не вимагає (не зобов'язує) Відповідача у відповідь на запит створювати нову (тобто таку, якої раніше не існувало) інформацію шляхом складення певного переліку підстав для укладення договорів та підстав визначення цін в них, а також переліку документів, що вимагаються від постачальників або надавати інформацію, яка потребує створення в інший спосіб, у тому числі в формі переліків, звітів, таблиць тощо.

Такий висновок підтверджується положеннями ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», де зазначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Вказане означає, що положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» поширюються виключно на ті правовідносини, в яких на момент отримання відповідного запиту розпорядник вже мав в своєму володінні певну інформацію, котра підпадає під визначення публічної.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію має містити, серед іншого, загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит.

З аналізу запиту Позивача вбачається, що він не містить у собі прохання надати конкретну публічну інформацію, а лише є проханням надати якусь інформацію у вигляді переліку певних підстав та документів.

Виходячи з положень п.п. 6, 7, 47 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, розпорядження бюджетними коштами передбачає взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

Суд вважає за необхідне зазначити, що якісь підстави для укладення договорів, підстави для визначення цін та перелік документів жодним чином не може містити інформацію про розпорядження бюджетними коштами, тому не може вважатися публічною інформацією, а Відповідач - її розпорядником.

Щодо вимог Позивача надати копії інших документів, то суд зазначає, що виходячи з положень п.п. 6, 7, 47 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, розпорядження бюджетними коштами передбачає взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

У свою чергу, лист, комерційна пропозиція, інша письмова оферта, звернення тощо це документ, який містить інформацію про те на яких умовах суб'єкт господарювання може здійснювати продаж товарів (робіт, послуг). Такі документи не містять жодної інформації про витрачання бюджетних коштів Відповідачем.

Крім того вказані документи створені суб'єктом господарювання.

Стаття 55 Господарського кодексу України під суб'єктами господарювання визначає фізичних та юридичних осіб, створених відповідно до Цивільного кодексу України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Публічною вважається лише та інформація, що створена суб'єктами господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). У такому разі саме ці суб'єкти вважаються розпорядниками публічної інформації та саме на них лежить обов'язок щодо її поширення.

У даному випадку, на думку суду, постачальники продуктів харчування не належать до категорії вказаних суб'єктів, а вся інформація, що ними створена (у тому числі й та, що передана іншим особам) не вважається публічною та є комерційною таємницею цього суб'єкта.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію має містити, серед іншого, загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит.

З аналізу запиту Позивача вбачається, що він не містить у собі прохання надати конкретну публічну інформацію.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати з відповідача не присуджуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 12, 69- 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів № 6» Харківської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена 24 березня 2015 року.

Суддя А.В. Зінченко