Справа № 752/8903/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/8903/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Антонова Н.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації на постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року, позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві про скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що грошова допомога по догляду за дитиною призначена їй в розмірі меншому, ніж передбачено законом.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 19 січня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_4 перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період, починаючи з 26.02.2014 року по 31.12.2014 року року, згідно з вимогами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік, з врахуванням поведених виплат.

Зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період, починаючи з 26.02.2014 року по 31.12.2014 року, згідно з вимогами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік, з врахуванням поведених виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 04.06.2013 року.

Наказом Управління Пенсійного Фонду України в Голосіївському районі м.Києва від 12.07.2013 року за №126-к ОСОБА_4 надано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15.07.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

В зв'язку з вищевказаним ОСОБА_4 перебуває на обліку у відповідача Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації є особою, застрахованою в системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, як працююча жінка, відтак на неї поширюється дія ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 29.07.2013 року про призначення допомоги сім'ям з дітьми ОСОБА_4 призначено соціальні виплати, зокрема і допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючій жінці в розмірі 130,00 грн. на період з 15.07.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з визначеним розміром виплат, ОСОБА_6 звернулася до Управління з заявою про здійснення перерахунку, та листом від 31.12.2013 року за вих. №8120 в проведенні перерахунку їй було відмовлено.

Як вбачається із рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 29.07.2013 року про призначення допомоги сім'ям з дітьми, ОСОБА_4 вже призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючій на період по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України № 107-VI від 28 грудня 2007 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада 1992 року, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами.

Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28 грудня 2007 року були внесені відповідні зміни до Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811-ХII від 21 листопада 1992 року його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» №2240-III від 18 січня 2001 року було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону України №107-VI від 28 грудня 2007 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в тому числі й пункт 25 розділу II Закону №107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» №2240-III від 18 січня 2001 року , а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811-ХII від 21 листопада 1992 року.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 №835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року №2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» №2240-III від 18 січня 2001 року призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751 саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811-ХII від 21 листопада 1992 року (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону №2154-VI, тобто на виконання Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» №2240-III від 18 січня 2001 року не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» №2240-III від 18 січня 2001 року на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Таким чином, вимоги позивача з приводу зобов'язання здійснити перерахунок допомоги по догляду за дитиною до трьох років підлягають задоволенню за період починаючи з 26.02.2014 року, у розмірі передбаченому ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» №2240-III від 18 січня 2001 року, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом з тим, 28.12.2014 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Таким чином, оскільки закон, положеннями якого передбачалося право ОСОБА_4 на отримання допомоги в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом, втратив чинність з 01.01.2015 року, позовні вимоги щодо здійснення перерахунку підлягають задоволенню за період з 26.02.2014 року по 31.12.2014 року.

Одночасно, оскільки Положенням про управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 16.12.2010 року визначено, що Управління приймає заяви та інші дані одержувачів виплат, а функції по здійсненню виплат покладено на Київській міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, то необхідно зобов'язати відповідача Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню виплат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період, починаючи з 26.02.2014 року по 31.12.2014 року, згідно з вимогами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік, з врахуванням поведених виплат.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду України від 01 жовтня 2013 року №21-362а13, від 04 листопада 2014 року №21-485а14 та від 22 квітня 2014 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації - залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 19 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 24 березня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 19 березня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Троян Н.М.