Справа № 362/5946/14-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/5946/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Марчук О.Л. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

09 грудня 2014 року позивач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області про визнання неправомірною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника; визнання нечинним та скасування розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області №4015/06 від 15 серпня 2014 року про відмову у призначені позивачу пенсії по втраті годувальника у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу у годувальника; зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення пенсії позивачу по втраті годувальника при неповному стажі роботи в розмірі, пропорційному наявному стажу роботи годувальника.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідач, відмовляючи у переведенні з одного виду пенсії на інший, порушив положення ст.45 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІІ групи (інвалід з дитинства).

07 серпня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області із заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника за померлого батька ОСОБА_3

15 серпня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області прийнято рішення №4015/06 про відмову позивачу у переведені на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки позивачем не надано документи, що підтверджують трудовий стаж ОСОБА_3 не менше 14 років, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відмова Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області у переведенні на пенсію по втраті годувальника є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивачем не подано документів, що підтверджують трудовий стаж ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

В силу ч.1 ст.32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для інвалідів II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин).

Згідно п.10 вищезазначеного Порядку визначено перелік документів, які подаються до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, зокрема, документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах «б»-«в» п.7 цього Порядку: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637; довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, а починаючи з 01 липня 2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, додатком 3.

Відповідно до п.37 вищезазначеного Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 4). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, при наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в трьохмісячний термін з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

За приписами п.39 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, чинне законодавство пов'язує переведення з одного виду пенсії на інший із виконанням пенсіонером певної процедури, зокрема, із зверненням до органу, що призначає пенсію, із заявою за формою, визначеною додатком №4 до Порядку, та необхідними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області із заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника за померлого батька ОСОБА_3, за результатом розгляду якої відповідачем прийнято рішення №4015/06 від 15 серпня 2014 року про відмову позивачу у переведені на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки позивачем не надано документи, що підтверджують трудовий стаж ОСОБА_3 не менше 14 років, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До вищевказаної заяви позивачем було додано довідку ВАТ «Новоросійський комбінат хлібопродуктів» №1554 від 10 жовтня 2012 року, відповідно до якої ОСОБА_3 (годувальник) працював на комбінаті з 29 червня 1974 року по 11 серпня 1975 року, що складає 1 рік 1 місяць 13 днів.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1, йому на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) виповнилось 57 років.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги твердження позивача щодо необхідності застосування при переведенні його на пенсію по втраті годувальника положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки згідно п.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, тому органи пенсійного фонду при визначенні права на пенсію в разі втрати годувальника та порядку призначення даного виду пенсії керуються саме нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, твердження позивача, що відповідачем безпідставно застосовано норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки йому пенсія була призначена до набрання чинності даного Закону без застосування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, тоді як відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абз.1 ч.1 ст.40 цього Закону. При цьому, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до ч.2 ст.40 цього закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2002 рік.

Посилання позивача, що його батько ОСОБА_3, хоча і не мав достатнього трудового стажу, але оскільки помер 04 лютого 1982 року, при призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника повинна діяти норма закону, яка діяла на момент смерті батька, а саме ст.35 Закону СРСР «Про державні пенсії» від 14 липня 1956 року, відповідно до якої членам сімей робітників та службовців, які померли в період роботи внаслідок захворювання, якщо вони не мали стажу, достатнього для призначення повної пенсії по інвалідності, пенсія призначається в розмірі пропорційному стажу роботи годувальника, але не менше четвертої частини повної пенсії, є необґрунтованими з огляду на наступне:

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Згідно ч.3 ст.150 Конституції України Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

З вищевикладеного вбачається, що за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах, суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше, тому, так як Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийнятий у часі пізніше ніж Закон СРСР «Про державні пенсії», то пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обстави, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові та Васильківському районі Київської області при прийнятті рішення №4015/06 від 15 серпня 2014 року про відмову ОСОБА_2 у переведені на пенсію у разі втрати годувальника, діяло в межах наданих повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства, натомість, позивачем не надано документів на підтвердження наявності трудового стажу ОСОБА_3 не менше 14 років згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що б могло слугувати підставою для переведення позивача на відповідний вид пенсії, тому оскаржуване рішення відповідача є правомірним та обґрунтованим та відсутні підстави для зобов'язання останнього прийняти рішення про переведення позивача на пенсію по втраті годувальника.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 березня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Грищенко Т.М.

Лічевецький І.О.