Справа № 235/2529/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Коваленко В.О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року справа №235/2529/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Лях О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року у справі № 235/2529/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії до Управління пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі (далі - Управління), в обґрунтування якого зазначив, що з грудня 2004 року він є пенсіонером, страховий стаж складає 39 років 2 місяці 7 днів, в тому числі на підземних роботах - 29 років 8 місяців 10 днів та він продовжує працювати. Починаючи з 2008 року його розмір пенсії практично не змінився і становить 2 908,02 грн., розмір його середньої заробітної плати за 2013 рік складає 7 300 грн. У квітні 2014 року він звернувся до відповідача з проханням перерахувати його пенсію у відповідності до статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI). 15.04.2014 року відповідач надав відповідь стосовно обчислення пенсії з середньої заробітної плати 2 819,71 грн., враховуючи періоди роботи з 01.12.1991 року по 30.11.1996 року та за весь період з 01.07.2000 року по 31.12.2009 року. Позивач просив суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2014 року з урахуванням стажу і заробітної плати відповідно до Закону № 345-VI, а саме врахувати його середню заробітну плату за 2013 рік.

Під час розгляду справи позивач уточнював свої позовні вимоги і просив суд визнати рішення відповідача від 15.05.2014 року неправомірним та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.05.2014 року з урахуванням стажу і заробітної плати відповідно до Закону № 345-VI, а саме врахувати його середню заробітну плату за 2013 рік (а.с.23).

Останній раз позивач уточнив свої вимоги, попросивши визнати рішення Управління від 15.05.2014 року неправомірним та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 01.05.2014 року з урахуванням положень статті 8 Закону № 345-VI, виплативши утворену заборгованість (а.с.35).

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року у цій справі позов задоволено повністю, а саме:

визнано рішення Управління від 15.05.2014 року про відмову в перерахунку пенсії неправомірним;

зобов'язано Управління нарахувати та виплатити перераховану недоотриману пенсію з 01.05.2014 року згідно статті 8 Закону № 345-VI з урахуванням середньої заробітної плати позивача за 2013 рік.

Не погодившись з таким рішенням, Управління подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Управлінням відповідно до вимог законодавства правильно обрахована та виплачується пенсія ОСОБА_2, а виконання оскаржуваного судового рішення зменшить пенсію позивачу.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, що позивач відповідно до трудової книжки (і обставини визнані відповідачем) має страховий стаж 39 років 2 місяці 7 днів, у тому числі на підземних роботах за списком №1 - 29 років 8 місяців 10 днів.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач ОСОБА_2 за 2013 рік отримав заробітку для пенсії 88 414,78 грн./12= 7 367,90 грн.

07.05.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за стажем праці та заробітком (а.с.28).

Рішенням відповідача від 15.05.2014 року відмовлено в перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати та проведено перерахунок з 01.05.2014 року з урахуванням страхового стажу у сумі 2 896,23 грн., розпорядження 159175 від 15.05.2014 року (а.с.27).

Згідно відповіді відповідача від 15.04.2014 року № 15/м-02-01-03 при обчисленні пенсії позивача заробітну плату враховано за період роботи з 01.12.1991 року по 30.11.1996 року (60 місяців) та за весь період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2009, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 2 819,71 грн. (1 197,91 грн. (середній заробіток в цілому по Україні за 2007 рік) * 2,35386 (індивідуальний коефіцієнт)).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на положення частини другої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), зауваживши, що цими положенням для визначення заробітної плати для обчислення пенсії, береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Тому місцевий суд вважав, що для перерахунку пенсії треба брати показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, зокрема за 2013 р. та не прийняв доводи відповідача щодо застосування постанови КМУ від 28.05.2008р. № 530, де зазначено відповідний показник за 2007р. у розмірі 1197,91 грн.

Однак, із такими висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Так, позивач дійсно з 31.12.2004 р. отримує в Управлінні пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України №1788 «Про пенсійне забезпечення» та п.2 прикінцевих положень Закону № 1058-ІV. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати, йому неодноразово проводився перерахунок пенсії відповідно до його заяв. Останній перерахунок пенсії Управлінням було проведено з 01.05.2014 р. відповідно до заяви від 07.05.2014 р.

В описовій частині своєї постанови суд вірно посилається на статтю 42 Закону № 1058-ІV, в якій йдеться про підстави та механізм проведення саме перерахунку пенсії.

Відповідно до Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-ІV «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» з 01.11.2011 р. набули чинності зміни до Закону № 1058-ІV. Відповідно до цих змін текст діючої редакції частини четвертої статті 42 Закону № 1058-ІV є наступним: "У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводяться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.».

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за період страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Всупереч викладеному, - в мотивувальній частині своєї постанови - суд першої інстанції для обгрунтування своєї позиції щодо задоволення позовних вимог посилається на частину другу статті 40 Закону № 1058-ІV і вказує: «для визначення заробітної плати для обчислення пенсії, береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана норма застосовується при призначанні, а не при перерахунку пенсії. До того ж, місцевим судом використана редакція статті, яка не є чинною. В діючий редакції статті 40 Закону № 1058-ІV передбачено, що для визначення середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, для обчислення пенсії необхідно брати заробітну плату за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів також звертає увагу, що у своїй постанові як аргумент на користь позивача суд першої інстанції посилається на неприйнятність застосування з боку Управління постанови КМУ від 28.05.2008 р. № 530. Вказаний аргумент є надуманим, оскільки Управління на постанову № 530 жодного разу не посилається в своїх запереченнях та не використовувало її при проведенні у 2014 р. перерахунку пенсії позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача щодо порушення місцевим судом матеріального права.

Відповідно до оскаржуваної постанови Управління зобов'язано нарахувати та виплатити перераховану недоотриману пенсію позивача з 01.05.14 р. згідно статті 8 Закону № 345-VІ. В той же час, колегія суддів не вбачає у діях відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.05.2014 р. порушення норм Закону № 345-VІ, як, до речі і інших норм пенсійного законодавства, які Управлінням були враховані в повному обсязі. Зокрема, позивач двічі уточнював свій позов, не наводячи в заявах про уточнення адміністративного позову змістовного та обгрунтованого мотивування, в чому саме виявилось порушення відповідачем його прав та відповідних розрахунків. Лише в первісній позовній заяві ОСОБА_2 наголошував на необхідності при обчисленні його пенсії враховувати його заробіток за 2013 рік. При цьому лише після подання позову він звернувся до Управління із відповідною заявою про перерахунок пенсії.

Слід звернути увагу, що механізм, за яким слід проводити перерахунок пенсії, регламентований Законом № 1058-ІV. Стаття 8 Закону № 345-VІ лише передбачає право на отримання пенсії пенсіонером-шахтарем у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як 3 розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Стаття 8 Закону № 345-VІ не скасовує та не суперечить нормам Закону № 1058-ІV щодо проведення перерахунку пенсії, вона лише передбачає додаткові гарантії щодо розміру пенсії пенсіонерів-шахтарів. Тобто, законодавство не передбачає права позивача при обчисленні пенсії використовувати заробіток шахтаря за конкретний (як того бажає позивач) рік, в даному випадку 2013 рік. Заробітну плату шахтаря слід обраховувати відповідно до загальних правил, викладених в Законі № 1058-ІV.

Суд першої інстанції залишив поза уваги доводи Управління щодо того, що обрахунок пенсії позивача лише за нормами статті 8 Закону № 345-VІ призведе до зменшення розміру пенсії позивача з нарахованої пенсії у сумі 2 938, 58 грн. до 2 255,77 грн. Як видно розпорядження Управління від 15.05.2014 р. та розрахунку заробітної плати до нього, при проведенні цього перерахунку Управлінням врахована заробітна плата позивача по лютий 2014 (2013 рік в тому числі в повному обсязі). Як вказувалось вище, відповідно до діючого законодавства відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача лише за середньою заробітною платою позивача у 2013 року. Крім того, як слідує з рішення розпорядження Управління від 15.05.2014 р. сума пенсії по стажу та заробітку (за період 01.12.1991 - 30.11.1996 та 01.07.2000 - 28.02.2014) дорівнює сумі у 2 896,23 грн., що знову ж таки є меншою, ніж призначена після перерахунку сума у 2 938,58 грн.

Меншим розмір пенсії буде і у випадку обрахування його розміру у вигляді передбачених Законом № 345-VІ трьох прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, оскільки згідно статті 7 Закону України від 16.01.2014 № 719-VІІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить 949 гривень. Розмір пенсії, обчислений таким чином, складе 2847 гривень (949 * 3).

Таким чином, слід зробити висновок, що визнання судом рішення Управління від 15.05.2014 р. неправомірним не тільки суперечить чинному законодавству, але й призводить до зменшення розміру пенсії позивача при скасуванні рішення Управління за постановою суду першої інстанції в його нинішньому вигляді.

Позивач не вказав у своїх вимогах, а місцевий суд лише побічно посилається на неприпустимість застосування Управлінням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України. В зв'язку з цим апеляційний суд зазначає, що стаття 8 Закону № 345-VІ, а також статті 40, 42 не визначають цей показник. Цей показник встановлюється постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 23.04.2012 р. «Про підвищення рівня соціального захисту населення», де п.1 встановлено, що пенсії призначені (перераховані) до 2008 р. із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, перераховуються із застосуванням показника за 2007 рік. Цей показник дорівнює 1 197,91 грн.

Частина четверта статті 42 Закону № 1058-ІV також визначає, що у випадку, коли пенсіонер виявив бажання здійснити перерахунок пенсії із заробітної плати за період страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-ІV, такий перерахунок проводиться із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Тобто, застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2013 рік при проведенні перерахунку пенсії за заявою ОСОБА_2 від 07.05.2014 року, про що наполягав позивач, не грунтується на вимогах діючого законодавства.

Таким чином, всі дії Управління щодо перерахунку пенсії позивача з 01.05.14 р. проведені не тільки у відповідності до чинного законодавства, а й з дотриманням інтересів пенсіонера.

З огляду на викладене, підстав для задоволення позовних вимог не існує.

Отже, доводи апелянта спростовують висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції не обґрунтованими, постанова місцевого суду ухвалена без додержанням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, п.4 ч.1 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області - задовольнити повністю.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року у справі № 235/2529/14-а - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов О.П.Лях