Справа № 808/5414/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 рокусправа № 808/5414/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Рибалко О.В., дов. від 13.12.14 р.

відповідача: - Маріхін К.В., дов. від 26.06.14 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 р. у справі № 808/5414/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.05.2014р. №, №, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2014 р. Публічне акціонерне товариство "Запоріжтрансформатор" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі) від 27.05.2014 р. № та № .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків податкового органу щодо нереальності здійснення господарської діяльності, оскільки фактичне постачання придбаного товару та отримання послуг (робіт) підтверджено належним чином оформленою первинною документацією.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 р. у справі № 808/5414/14 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано доведеністю, шляхом дослідження первинних документів, факту реального здійснення господарської діяльності та правомірності її відображення в податковому обліку.

Не погодившись з постановою суду, СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 р. у справі № 808/5414/14, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не в повному обсягу встановив та дослідив обставини по справі та не надав належної оцінки доводам відповідача по справі, скаржник вказує на те, що відсутність частини первинних документів, які підтверджують фактичне отримання придбаних товарів та послуг, свідчить про відсутність реального характеру виконання укладених господарських угод.

ПАТ "Запоріжтрансформатор" проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною.

В судовому засіданні представниками сторін надані пояснення та заперечення щодо доводів апеляційної скарги, підтримано визначені сторонами правові позиції по суті спору.

Обставини, пов'язані з проведенням СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "Запоріжтрансформатор" з питання правильності обчислення від'ємного значення ПДВ за грудень 2013 р., січень 2014 р., лютий 2014 р. та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2014 р., яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у грудні 2013 р., суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2014 р., яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у грудні 2013 р., січні 2014 р. (акт № 167/28-04-48-20/00213428 від 12.05.2014 р., т.1, а. с.27-97), встановлені під час цієї перевірки порушення, зміст цих порушень та зміст прийнятих на підставі вказаного акту перевірки спірних податкових повідомлень-рішень відображені в постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 р. і відповідають матеріалам даної справи.

Спірним є питання щодо висновків відповідача про неправомірність формування Товариством податкового кредиту за рахунок ПДВ, сплаченого в ціні придбання товару і послуг згідно господарських операцій з контрагентами ТОВ "Аріона-Торг", ТОВ "НВП "Запоріжметрологія" та ТОВ "Ойл Інвест", реальність яких не підтверджена належним чином, і про завищення в зв'язку з цим від'ємного значення податку на додану вартість.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі не підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно висновків вищевказаної перевірки Товариством порушено

- п.198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3 ст.200 ПК України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за лютий 2013 р. у розмірі 108 051 грн.;

- п.198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.п.«а» п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого завищено заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2014 р. у розмірі 93877 грн.

Податківцями такі висновки обґрунтовані тим, що Товариство мало взаємовідносини з контрагентами, по яких встановлено нереальність здійснення господарських операцій та відсутність поставок, а саме по господарських операціях з ТОВ "Аріона-Торг" позивач включив до податкового кредиту в грудні 2013 року 654 грн.; по господарських операціях з ТОВ "НВП "Запоріжметрологія" позивач в лютому 2014 року включив до податкового кредиту суму 108051 грн.; по господарських операціях з ТОВ "Ойл Інвест" позивач в грудні 2013 року включив до податкового кредиту суму 93223 грн. (т.1, а. с.47-63).

Не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України).

У відповідності до п.198.2 ст.198 ПК України (в редакції, що діяла на момент формування позивачем податкового кредиту) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно положень п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У п.200.3 ст.200 ПК України визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

За приписами статей 183 та 184 ПК України про реєстрацію особи платником податку на додану вартість їй органом державної служби надається свідоцтво про реєстрацію як платника податку. Реєстрація особи як платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем у податковому обліку до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), що підлягають використанню в його господарській діяльності, має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Докази, які б свідчили про відсутність у контрагентів позивача - ТОВ "Аріона-Торг", ТОВ "НВП "Запоріжметрологія"та ТОВ "Ойл Інвест", статусу юридичних осіб, статусу платників ПДВ на момент реалізації господарських операцій, відповідачем суду не надані, що свідчить про наявність спеціальної податкової правосуб'єктності у контрагентів позивача під час реалізації господарських договорів.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів того, що виписані вказаними контрагентами позивача податкові накладні, які є за приписами Податкового кодексу України підставою для формування податкового кредиту платника податків, не відповідають положенням Наказу Міністерства фінансів України «Про порядок заповнення податкової накладної» від 01.11.2011 № 1379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1333/20071.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, для всебічного розгляду даного спору, колегія суддів, досліджуючи реальність господарських операцій позивача з ТОВ "Аріона-Торг", ТОВ "НВП "Запоріжметрологія" та ТОВ "Ойл Інвест", зазначає наступне:

У Листі ВАСУ від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України.

Так, у періоді, який перевірявся, ТОВ "Стройпрогрес" мало господарські відносини щодо придбання товару з ТОВ "Аріона-Торг" за договорами купівлі-продажу природного газу від 07.10.2013 № А-13-22 та від 29.11.2013, відповідно до яких продавець зобов'язується передати, а покупець оплачує та зобов'язується прийняти природний газ в 2013 році в об'ємах до 0,938 тис.м.куб. (т.1, а. с.136-141, 189-194).

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що господарські операції між позивачем та його контрагентом ТОВ "Аріона-Торг" у грудні 2013 року за договором купівлі-продажу природного газу повністю підтверджені відповідними первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності, природний газ використаний у господарській діяльності позивача: податковою накладною від 31.12.2013 р., актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2013, актом наданих послуг з транспортування 0,938 тис. куб. м природного газу магістральними трубопроводами від 31.12.2013, складеним між позивачем та ПАТ "Укртрансгаз" Запорізького ЛВУМГ філії УМГ "Харківтрансгаз", актом надання послуг з транспортування і розподілу природного газу від 31.12.2013 (т.1, а. с.142, 143), листом ПАТ "Запоріжгаз" від 26.09.2014 № 51-7778 про виділення позивачу фондів природного газу на грудень 2013 року в обсязі 0,938 тис. куб. м (т.2, а. с.3), актом взаємозаліку зустрічних вимог від 31.12.2013, яким підтверджуються розрахунки між позивачем та ТОВ "Аріона-Торг" (т.1, а.с.145), договором про переведення боргу № У-552 від 31.10.2013 (т.1, а. с.195, 196).

Крім того, матеріали справи містять документи, що свідчать про використання придбаного природного газу у господарській діяльності Товариства, і, таким чином, підтверджують факт поставки природного газу ТОВ "Аріона-Торг" (т.2, а. с.4-15).

Наявність вказаних первинних документів скаржником не спростовується.

Разом з тим, скаржник зазначає про неможливість вважати доказом поставки ТОВ «Аріона-Торг» природного газу акт надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами та акт надання послуг з транспортування і розподілу природного газу, що складені між позивачем, ЛВУМГ філії УМГ «Харківтрансгаз» та ПАТ «Запоріжгаз», оскільки такі акти підтверджують виключно факт надходження певного обсягу природного газу на прилад комерційного обліку природного газу споживача (позивача) і жодним чином не підтверджують здатність ТОВ «Аріона-Торг» здійснювати поставки природного газу.

Такі висновки податкового органу обґрунтовані актом ДПІ у Деснянському районі м.Києва № 100/26-52-2205/38213308 від 18.02.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Аріона-Торг".

Водночас, колегія суддів наголошує, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є документом, що фіксує факт неможливості проведення зустрічної звірки, і законодавством України не надано органам ДПС в акті про неможливість проведення зустрічної звірки право на співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами ДПС з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Тим більш, що наслідком відсутності платника податків за юридичною адресою на час проведення податковим органом перевірки згідно податкового законодавства не може бути застосування штрафних санкцій та визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість для контрагента такого платника податків.

Що ж до вищенаведених доводів скаржника, а також щодо відсутності трудових ресурсів, складських приміщень тощо у контрагента позивача (як зафіксовано в акті від 18.02.2014), то посилання податкового органу на відсутність у підприємства-контрагента умов, необхідних для здійснення господарської операції, само по собі не свідчить про фіктивність господарської операції, адже підприємство-постачальник може здійснювати реальні торговельні операції та не обов'язково має бути виробником товару чи послуги.

Стосовно даних матеріалів кримінального провадження, що здійснюється відносно діяльності ТОВ "Аріона-Торг", колегія суддів бере до уваги приписи статті 72 КАС України, яка визначає підстави для звільнення від доказування і згідно частини 4 якої підставою для звільнення від доказування є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили.

При цьому обов'язковими такий вирок суду для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, є лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Колегія суддів зауважує, що СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі не надано вироків суду по кримінальних справах щодо посадових осіб контрагента позивача, у т. ч. по ланцюгу постачання. Матеріали кримінальних справ не є вироком суду.

І, як вірно зазначено судом першої інстанції, з огляду на відсутність такого вироку, матеріали досудового розслідування не можуть мати преюдиціальний характер під час розгляду даної адміністративної справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що норми Податкового кодексу України не пов'язують право платника податку на податковий кредит з проведенням будь-яких зустрічних звірок та не ставить право платника податку на формування податкового кредиту в залежність від сплати податку іншими учасниками по всьому ланцюгу товарообігу.

Щодо господарських операцій позивача з придбання послуг з організації заходів з переробки відпрацьованих мастил (олив) у ТОВ "НВП "Запоріжметрологія" та ТОВ "Ойл Інвест":

- ПАТ «Запоріжтрансформатор» за договором № DL01441 від 28.01.2014 на рахунок ТОВ «НВП «Запоріжпромекологія» перераховано в якості передплати за надання послуг з організації заходів з переробки відпрацьованих мастил (олив), про що свідчать платіжні доручення № 948 від 10.02.2014 та № 979 від 11.02.2014 на загальну суму 648 305,28 грн. (у т. ч. ПДВ 108050,88 грн.), та податкові накладні № 6 від 10.02.2014 та № 8 рід 11.02.2014, про що також зазначено в акті перевірки від 12.05.2014;

- ПАТ «Запоріжтрансформатор» за договором № У89-13/DL001406 від 04.11.2013 на рахунок ТОВ «Ойл Інвест» перераховано в якості передплати за надання послуг з організації заходів з переробки відпрацьованих мастил (олив), про що свідчать платіжні доручення №12734 від 10.12.2013 на загальну суму 559 340,26 грн. (у т. ч. ПДВ 93223,38 грн.), та податкова накладна № 20 від 10.12.2013, про що також зазначено в акті перевірки.

За позицією СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі з огляду на відсутність факту надання послуги з організації заходів з переробки відпрацьованих мастил (олив), попередньо сплаченої та зазначеної у вказаних договорах, ПАТ «Запоріжтрансформатор» не мав права на віднесення сум ПДВ, сплачених у вартості такої послуги, до податкового кредиту.

Позивачем зазначається і підтверджується матеріалами справи, що ПАТ «Запоріжтрансформатор» є одним з найбільших у світі виробників силових трансформаторів, в яких використовується трансформаторне масло, що кваліфікується за кодом УКТЗЕД 2710 19 93 00 «Електроізоляційні масла».

З огляду на те, що трансформаторне масло, яке використовується ПАТ і «Запоріжтрансформатор», не виробляється в Україні, Товариство імпортує його від провідних зарубіжних компаній.

У п.2 Постанови КМУ № 1221 від 17.12.2012 «Деякі питання збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив)» визначено зобов'язання підприємств, установ та організацій всіх форм власності, що виробляють або імпортують для вільного використання мастила (оливи), внаслідок використання яких утворюються відпрацьовані мастила (оливи), самостійно відповідно до законодавства забезпечувати збирання, видалення, знешкодження та утилізацію відпрацьованих мастил (олив) або укласти договори про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) з уповноваженим підприємством, що належить до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів, чи іншими суб'єктами господарювання, що мають ліцензію на право провадження діяльності у сфері поводження із зазначеними небезпечними відходами, з урахуванням установленої цією Постановою мінімальної ціни на послуги з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив).

Згідно п.16 Порядку збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив), затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2012 № 1221, для здійснення державного екологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон імпортер мастил (олив) надає державному інспектору з охорони навколишнього природного середовища територіального органу Держекоінспекції (далі - державний інспектор) завірені печаткою імпортера:

дві копії договору про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) з уповноваженим підприємством чи іншими спеціалізованими підприємствами, що мають ліцензію на право провадження діяльності у сфері поводження із зазначеними небезпечними відходами;

дві копії документів про оплату послуг з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) з урахуванням затвердженої Кабінетом Міністрів України мінімальної ціни на послуги з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив).

Тобто саме на виконання вимог нормативно-правового акту - Постанови КМУ від 17.12.2012 №1221, при здійсненні митного оформлення імпортованої трансформаторної оливи, Товариство здійснило передплату послуг з організації заходів з переробки відпрацьованих мастил (олив) у грудні 2013 р. на адресу ТОВ «Ойл Інвест» у лютому 2014 р. на адресу ТОВ «НВП «Запоріжпромекологія» за вищезазначеними договорами.

Також Товариством правомірно віднесено суму податку на додану вартість, сплачену у вартості передплати за вказані послуги, до складу податкового кредиту за правилом «першої події» і факт здійснення списання коштів з банківського рахунку підтверджено належним чином оформленими первинними документами.

Крім того, відсутність надання таких послуг (у грудні 2013 р. та лютому 2014 р.) на момент проведення перевірки позивача (травень 2014 р.) не може свідчити про нереальність даних господарських операцій (фіктивність договорів), і, в свою чергу, бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит, оскільки, як зазначено у п.198.3 ст.198 ПК України, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тим більш, що податківцями не доведено наявності умов договорів щодо визначення строків, які б зобов'язували ТОВ «Ойл Інвест» та ТОВ «НВП «Запоріжпромекологія» надати позивачу послуги з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив), і які б були не дотримані ТОВ «Ойл Інвест» та ТОВ «НВП «Запоріжпромекологія».

Крім того, зазначаючи про не спрямованість на реальне настання правових наслідків правочинів позивача з ТОВ «НВП «Запоріжпромекологія» та з ТОВ «Ойл Інвест», податковим органом не враховано, що правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні і недійсність таких правочинів визнається тільки судом (ст.234 ЦК України).

Разом з тим, податковим органом не надано суду доказів недійсності вищезазначених договорів, використання придбаного товарів у неоподатковуваних операціях.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає неправомірним зменшення Товариству суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2014 р. на 93 877 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 46 938,50 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 27.05.2014 (т.1, а. с.10) та зменшення Товариству розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2014 р. на 108 051 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 27.05.2014 (т.1, а. с.12).

Наведене свідчить про обґрунтованість задоволення судом першої інстанції позовних вимог ПАТ «Запоріжтрансформатор» щодо визнання протиправними та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд , -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2014р. у справі № 808/5414/14 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 р. у справі № 808/5414/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко