Справа № 465/4117/14-а
Суддя: Шеремета Ю. С.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2015 р. Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Шеремети Ю.С.

при секретарі Матвієнко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова про визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Львові та зобов'язання виплачувати щомісячне підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 04.01.2014 року, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Франківського районного суду м. Львова із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова про визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Львові та зобов'язання виплачувати щомісячне підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 04.01.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», позивачка має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, у редакції, що діє на теперішній час, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, вищевказане підвищення до пенсії органами Пенсійного фонду України, позивачці нараховувалося та сплачувалося не у повному обсязі. Розмір підвищення до пенсії становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Також встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 949 гривень.

Відтак, розмір підвищення до пенсії дітям війни у період часу з 04.01.2014 року мав становити 284,70 гривень, а саме: 949 гривень * 30%.

Проте відповідачем позивачці сплачується підвищення до пенсії не відповідно до Закону. На час подачі позову до суду сума підвищення до пенсії, що їй фактично сплачується, складає 66,43 гривень.

Будь-які обмеження щодо виплати у 2014 році підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» чи іншими Законами України не передбачалися. Тобто, у 2014 році підвищення до пенсії повинно виплачуватись в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зважаючи на вищевикладене, виплата позивачці підвищення до пенсії не в повному обсязі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною та такою, що суперечить Конституції та Законам України. Позивачка ОСОБА_1 у судові засідання не з'являлась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, просила розглянути справу без її участі, на вимогу суду доказів звернення до відповідача з заявою про перерахунок пенсії не надала, хоча отримала такий запит 09.10.2014р. що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із штрих кодовим ідентифікатором 791.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова Страхоцька О.Я. в судовому засіданні 03.09.2014 заперечувала проти задоволення позову, просила у задоволенні відмовити. Крім того начальником управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова подано до суду заперечення проти позову, де зазначено, що управління, в межах своїх владних повноважень, виплачує пенсію позивачці в розмірах, встановлених діючим законодавством України та переглянутих Конституційним Судом України. Також зазначила, що позивака не зверталася до управління із заявою про проведення нарахування та виплати підвищення до пенсії, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а управління не виносило з цього питання рішення про відмову в проведенні перерахунку. Отже, у зв'язку з ти, що відсутній публічно-правовий спір між управлінням та позивачем з приводу нарахування та виплати підвищення «дітям війни» з 01.01.2014 року, відсутні підстави для розгляду даного питання в судовому порядку відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства. Крім того, органи ПФУ на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору. Представник відповідача, враховуючи викладене, просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до положень ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому Законом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Суд також зауважує, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має статус дитини війни. З матеріалів справи вбачається, що позивачка не зверталась до Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова із заявою про нарахування та виплату підвищення до пенсії, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком з 04.01.2014р., а УПФУ не приймало рішення про відмову в проведенні перерахунку.

Відтак, судом не встановлено, що між позивачем та УПФУ виник спір з приводу відмови нарахувати та сплатити щомісячне підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 04.01.2014 р. Оскільки у позивача відсутнє порушене право, це, як наслідок, виключає предмет судового захисту та відмову в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого обґрунтування в судовому засіданні та не відповідають приписам чинного законодавства України.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 6, 11, 17, 71, 86, 99, 100, 106, 159-164 КАС України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова про визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Львові та зобов'язання виплачувати щомісячне підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 04.01.2014 року - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову Франківського районного суду м. Львова може бути подана до апеляційного адміністративного суду Львівської області, через Франківський районний суд м. Львова, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Ю.С. Шеремета