Справа № 826/2190/15
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2190/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г., Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т. щодо проведення державної реєстрації обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_1 в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним № 8015132 від 05 грудня 2012 року; скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т. за реєстраційним № 8015132 від 05 грудня 2012 року; зобов'язання вилучити з Державного реєстру іпотек запис за реєстраційним номером 8015132 від 05 грудня 2012 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - необов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала за можливе проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції залишив адміністративний позов без розгляду, враховуючи той факт, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, та суд першої інстанції на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярного звернення до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. При цьому, відсутність цієї умови призводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах та можливості зловживання правом.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За змістом ст. 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: 1) позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) у провадженні цього або іншого адміністративного суду є адміністративна справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності; 5) надійшло клопотання позивача про відкликання позовної заяви; 6) особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність і за захистом прав, свобод чи інтересів якої у випадках, встановлених законом, звернувся орган або інша особа, заперечує проти адміністративного позову і від неї надійшла відповідна заява; 7) провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статті 106 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом; 8) позивач до закінчення судового розгляду залишив судове засідання без поважних причин і не звернувся до суду із заявою про судовий розгляд за його відсутності; 9) позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Про залишення позовної заяви без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржена.

Особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: - день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; - день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; - день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Як встановлено судом першої інстанції, у позовній заяві зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався після отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек від 23 січня 2015 року. При цьому, позивача не було повідомлено про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним між ним та ВАТ «Сведбанк».

Разом з тим, до позову долучено копію листа представника ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» від 14 грудня 2012 року, адресованого позивачу, в якому повідомлено про відступлення ПАТ «Сведбанк» права вимоги за відповідним кредитним договором ТОВ «ФК «Вектор Плюс», котрим відступлено право вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Із зазначеного суд першої інстанції дійшов до висновку, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися за наслідком отримання листа від 14 грудня 2012 року, оскільки повинен був знати та передбачати, що відповідні договори були зареєстровані у встановленому законом порядку (і перевірити цю обставину, якщо вважає, що це порушує чи може порушувати його права, свободи чи інтереси шляхом отримання витягу з відповідних державних реєстрів).

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що предметом адміністративного позову є дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т. щодо проведення державної реєстрації обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_1 в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним № 8015132 від 05 грудня 2012 року та відповідне рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.Т. за реєстраційним № 8015132 від 05 грудня 2012 року, яке прийнято на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року.

Колегія суддів зазначає, що з наявного в матеріалах справи листа представника ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» вих. № 0001602 від 14 грудня 2012 року, адресованого позивачу, вбачається, що позивача повідомлено про відступлення права вимоги ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором, укладеним з позивачем, ТОВ «ФК «Вектор Плюс», та укладення 28 листопада 2012 року договору факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», за яким ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило своє право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Таким чином, колегія суддів не може врахувати наведені обставини в якості початку перебігу строку оскарження позивачем дій та рішення відповідача за реєстраційним № 8015132 від 05 грудня 2012 року, оскільки у наявному в матеріалах справи листі від 14 грудня 2012 року не повідомлено позивача про укладення договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, який був підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення за реєстраційним № 8015132 від 05 грудня 2012 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек від 23 січня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу достеменно стало відомо про прийняття оскаржуваного рішення 23 січня 2015 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек від 23 січня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Руслани Тарасівни, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії 09 лютого 2015 року, тобто в межах передбаченого законом шестимісячного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки висновки суду першої інстанції є помилковими та порушують право особи на судовий захист.

Відповідно до ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, неповно з'ясував обставини справи, у зв'язку з чим ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року - скасувати та постановити нову.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, та не підлягає оскарженню як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.