Справа № 2а-/0370/653/12
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Справа № 9104/76799/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» до відділу державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

приватне акціонерне товариство «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» звернулось в суд першої інстанції з заявою в порядку ст.. 259 КАС України до відділу державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області в якому просило визнати дії відповідача при виконанні виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду №2477 від 29.11.2010 року неправомірними, та у зв'язку з добровільним виконанням вказаного виконавчого листа стягнуте майно товариства повернути у власність приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2011 року у задоволенні заяви відмовлено, проте ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року вимоги товариства роз'єднано і у позовному провадженні вирішено розглядати вимоги щодо визнання дій відповідача при виконанні виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду №2477 від 29.11.2010 року неправомірними.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції приватне акціонерне товариство «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом не всебічно та не об'єктивно досліджено матеріали справи, а постанова винесена з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не взято до уваги те, що Рівненським апеляційним господарським судом 19.03.2012 року було визнано недійсним проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме столової загальною площею 311,9 м.кв., що знаходиться за адресою м. Любомль, вул. Дружби, 93, Волинської області з посиланнями колегії суддів на численні порушення ВДВС Любомльського РУЮ по їх проведенню.

Згідно ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Враховуючи вище викладене просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2012 року та прийняти нову, якою визнати дії ВДВС Любомльського РУЮ при виконанні виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду №2477 від 29.11.2010 року по реалізації майна ПрАТ «Любомльське РТП», а саме столової (літера Б-1) загальною площею 311,9 м.кв, що знаходиться за адресою: Волинська обл.., мЛюбомль, вул..Дружби 93, за ціною 38 000,00 (тридцять вісім тисяч) грн., протиправними.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Розглядаючи спір судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 1 вказаного Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 17 згаданого Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами. Згідно ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою ВДВС Любомльського РУЮ від 03.12.2010 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Волинського окружного адміністративного суду від 29.11.2010 року №2477 та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 09.12.2010 року.

Згідно ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Відповідно постановою від 28.01.2011 року зазначене вище виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження, оскільки у ВДВС Любомльського РУЮ відкрито кілька виконавчих документів щодо одного й того самого боржника.

Згідно з ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом першої інстанції з'ясовано, що постановою заступника начальника ВДВС Любомльського РУЮ від 28.07.2011 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом про стягнення з ПрАТ «Любомльське РТП» 4411,11 грн. заборгованості на користь УПФУ у Любомльському районі, у зв'язку з його виконанням.

Суд вірно вважав безпідставними посилання позивача на те, що рішення суду товариством було виконано в добровільному порядку шляхом перерахування коштів, а відтак, у державної виконавчої служби не було підстав для проведення реалізації нерухомого майна, а саме, приміщення столової (літера Б-1) загальною площею 311,9 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Любомль, вул. Дружби, 93, оскільки, боржнику відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження надавався строк для добровільного виконання рішення суду до 09.12.2010 року, проте, в даний строк рішення суду боржником не було виконане. Згідно квитанції №6 від 30.06.2011 року на суму 2816.00 грн. та платіжного доручення №46 від 15.07.2011 року на суму 2300.00 грн. боржник ПрАТ «Любомльське РТП» на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 10.09.2009 року у справі №2а-18413/10/0370 здійснило оплату заборгованості на рахунок УПФУ у Любомльському районі, про що повідомлено ВДВС Любомльського РУЮ листами ;від 11.07.2011 року та 20.07.2011 року.

Оскільки рішення суду не було виконане в строк, визначений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме 09.12.2010 року, то суд першої інстанції правильно вважав, що державною виконавчою службою підставно були проведені дії щодо реалізації арештованого майна у зведеному виконавчому провадженні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи допущено порушення норми процесуального права, а саме спір розглянуто на підставі поданої ПрАТ «Любомльське РТП» у порядку ст. 259 КАС України заяви, а не адміністративного позову, про що наголошувалось в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року(а.с.48-49), крім того судом першої інстанції не було відкрито провадження у даній справі, однак не дотримання зазначених порушень процесуального закону не потягло за собою постановлення неправомірного рішення, а тому не може бути підставною для скасування постанови.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року по справі № 2а/0370/653/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин