Справа № 5/46/07-АП (ЗП/808/3/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2015 рокусправа № 5/46/07-АП (ЗП/808/3/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Верещака Т.В. дов від 05.12.2013

відповідача: - Лисенко О.В. дов від 26.06.2014

прокурора: - Зіма В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги прокурора Запорізької області та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року

у справі № 5/46/07-АП

за позовом відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

за участю прокуратури

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т.7, а.с.1) просило скасувати податкове повідомлення-рішення №1/0 від 05.04.2007, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальному розмірі 55 784 298,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 21 082 966,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю позиції податкового органу щодо придбання ВАТ «Запоріжсталь» природного газу саме імпортного походження у ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс» та необхідність у такому випадку оподатковувати такі операції податком на додану вартість за нульовою ставкою. Визнання недійсними установчих документів ТОВ «Газтрейд ЛТД» з дати державної перереєстрації, свідоцтва платника ПДВ з моменту видачі не позбавило правового значення виданих за цими господарськими операціями податкових накладних, оскільки на момент видачі податкових накладних ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс» мали статус платника податку на додану вартість. При проведенні перевірки відповідач не встановив факту використання придбаного природного газу у неоподатковуваних операціях або не у господарській діяльності підприємства.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.04.2014 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Постанова суду мотивована відсутністю доказів того, що від ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс» поставлявся позивачу саме газ імпортного походження, підтвердженням господарських операцій з поставки газу належним чином складеними первинними документами, у т. ч. і податковими накладними, та наявністю у контрагентів позивача спеціальної правосуб'єктності під час реалізації цих господарських операцій.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів та прокуратура Запорізької області подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів мотивована тим, що судом першої інстанції при прийняті рішення не звернуто уваги на той факт, що ВАТ «Запоріжсталь» є промисловим підприємством, то його потреба у природному газі могла задовольнятися тільки з ресурсів газу НАК «Нафтограз України», отриманого за зовнішньоекономічними контрактами. Оскільки позивачем не придбавався у ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс» природний газ українського походження, тому підприємство не мало права оподатковувати дану операцію за ставкою податку на додану вартість у розмірі 20 %, і, відповідно не мало права відносити суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту. Крім того, судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано недійсними правовстановлюючі документи ТОВ «Газтрейд ЛТД», а за висновками судово-почеркознавчої експертизи, первинні документи, складені від імені ОСОБА_4 як директора ТОВ «Газтрейд» іншою особою, що свідчить про те, що з часу визнання правовстановлюючих документів ТОВ «Газтрейд» не існує, як юридична особа, а податкові накладні, виписані вказаним товариством, вважаються виписаними з порушенням вимог чинного законодавства.

Прокуратура Запорізької області, підтримуючи доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, звертає увагу, що суд першої інстанції, спростовуючи доводи податкового органу положеннями Бюджетного кодексу України, Законів України «Про систему оподаткування» та «Про податок на додану вартість», неправомірно не застосував до спірних правовідносин відповідні положення Законів України про Державний бюджет України на 2005 та 2006 роки, а також постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1729. Крім того, посилаючись на листування НАК «Нафтогаз України» та ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» з позивачем, прокурор зазначає, що на підставі даних документів та на підставі співставлення обсягів поставленого газу між зазначеними суб'єктами господарювання та обсягу транспортованого в подальшому газу компаніями ПСГ ДК «Укртрансгаз» від ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ТОВ «УПК-Ресурс» безпосереднім одержувача, в т. ч. ВАТ «Запоріжсталь», отримання останнім закупленого на внутрішніх ринках газу українського походження виключається.

ВАТ «Запоріжсталь» проти задоволення апеляційних скарг заперечує, вважаючи оскаржувану постанову суду першої інстанції правомірно та обґрунтованою, зазначаючи, що обставини, які прокурор та відповідач намагаються довести листами ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» від 30.11.2006 №31/21-12671, НАК «Нафтогаз України» від 27.12.2006 № 6/1-1870-9544, ДК «Укртрансгаз» від 19.12.2006 № 15303/64-05, які отримані з матеріалів кримінальної справи № 70/63-06, постанову про порушення якої скасовано в зв'язку відсутністю складу злочину, не підлягають дослідженню при вирішенні даного спору та не є належними та допустимими доказами по цій справі. Позивач звертає увагу, що податковий орган, роблячи висновок в акті перевірки №248/08-01/00191230 від 23.03.2007 про придбання підприємством імпортного газу і, як наслідок, завищення суми податкового кредиту з ПДВ по господарським операціям з придбання природного газу у ТОВ «Газтрейд ЛТД», не посилався на жодний первинний документ або інші докази, що підтверджують завищення податкового кредиту з ПДВ. Щодо вироку стосовно посадових осіб ТОВ «Газтрейд ЛТД», то ухвалою Верховного Суду України від 29.07.2008 вирок апеляційного суду м.Києва від 08.05.2008 щодо ОСОБА_5 скасовано, провадження у справі закрито.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Слідчим управління податкового міліції ДПА України прийнято постанову про порушення кримінальної справи № 70/63-06 за фактом заволодіння коштами в особливо великих розмірах шляхом обману, легалізацією таких коштів, зловживання службовими особами ДП «УПК-Ресурс» та службового підроблення за ознаками злочинів ч.4 ст.190 КК України, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.3 ст.209 КК України та за фактом створення фіктивного підприємства ТОВ «Газтрейд» за ознаками злочину ч.2 ст.205 КК України (т.1, а. с.98-106).

В межах даної кримінальної справи № 70/63-06 призначено зустрічну перевірку ВАТ «Запоріжсталь», про що винесено відповідну постанову від 28.11.2006 (т.1, а. с.71).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.02.2007 у справі № 4-191 2007 задоволено подання Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі (правонаступником якої, як встановлено судом першої інстанції, є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів) та надано дозвіл на проведення позапланової виїзної перевірки ВАТ «Запоріжсталь» з питань взаємовідносин з ТОВ «Газтрейд» та ДП «УПК-Ресурс» щодо придбання природного газу у період 2005-2006р.р.

На підставі даної постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.02.2007 у справі № 4-191 СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі проведена вищевказана перевірка ВАТ «Запоріжсталь», за результатом якої складено акт № 248/08-01/00191230 від 23.03.2007 (т.1, а. с.10-36).

За висновками акту перевірки від 23.03.2007 в порушення п.п.7.2.1 п.7.2, п.7.4.1, п.7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.7, п.п.12.2, п.п.12.6 п.12 Порядку заповнення податкової накладної, який затверджено Наказом ДПА України від 30.05.97 №165, зареєстрований Мін'юстом України 23.06.97 № 233/2037, п.2, п.3, ст.9 Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік», ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» підприємством завищено податковий кредит по взаємовідносинам з:

- ТОВ «Газтрейд ЛТД» на суму ПДВ 42 084 014,85 грн.,

- ДП «УПК-Ресурс» на суму ПДВ 13 700 283,86 грн.

05.04.2007 на підставі вищезазначеного акту перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 (т.1, а. с.8), яким визначено підприємству:

- суму завищення бюджетного відшкодування з ПДВ у загальному розмірі 55784298 грн.;

- суму ПДВ, яку відшкодовано на момент перевірки, - 42 165 933 грн.;

- суму штрафних (фінансових) санкцій - 21 082 966,50 грн.

Згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № /0 від 05.04.2007 позивачу було зменшено суму невідшкодованого податку на додану вартість в розмірі 10 062 871 грн. за жовтень 2005 року та 3 555 494 грн. за лютий 2006 року, по взаємовідносинам з ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс».

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивачем надано до суду апеляційної інстанції лист Генеральної прокуратури України від 24.03.2008, з якого вбачається, що станом на 14.02.2008 кримінальної справи № 70/63-06 не існувало, оскільки постанову про її порушення скасовано ще 30.08.2007 Рівненським міським судом Рівненської області».

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу.

Виявлене порушення, на думку податкового органу, полягає у відсутності у ВАТ «Запоріжсталь» права на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, включених підприємством у 2005-2006 р.р. до складу податкового кредиту, які були сплачені в ціні придбання у постачальників ТОВ «Газтрейд» та ДП «УПК-Ресурс» природного газу імпортного походження, оскільки газ імпортного походження оподатковується за ставкою ПДВ 0 %.

Такі висновки акту перевірки від 23.03.2007 обґрунтовані тим, що:

- ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс» у періоді, який перевірявся, придбавали за договорами у НАК «Нафтогаз України» та ДК «Газ України» (Дочірньої компанії НАК «Нафтогаз України») імпортований природний газ за ставкою ПДВ 0 % (т.1, а. с.28);

- рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 23.01.2007 у справі № 2-1587/15 визнано недійсними установчі документи ТОВ «Газтрейд ЛТД», а саме: статут та свідоцтво платника ПДВ з моменту їх реєстрації (т.1, а. с.29);

- ВАТ «Запоріжсталь» до складу податкового кредиту за червень-серпень, жовтень 2005 року та лютий 2006 року включило податкові накладні, в яких належним чином не вказано опис (номенклатуру) товару, що поставляється, не вказано походження і належність природного газу та безпідставно вказано суму ПДВ за ставкою 20 % (т.1, а. с.32);

- в порушення п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 в договорах та додаткових угодах, укладених між ВАТ «Запоріжсталь» та ТОВ «Газтрейд ЛТД» і ДП «УПК-Ресурс», та актах приймання-передачі газу не зазначено або невірно зазначено країну походження газу (т.1, а. с.33, 34).

Стосовно правових підстав здійснених відповідачем в акті перевірки від 23.03.2007 висновків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Згідно п.11.6 ст.11 Закону № 168/97-ВР до 1 січня 2000 року діють положення цього Закону, які стосуються встановлення нульової ставки податку на додану вартість з поставки, зокрема, газу, імпортованого в Україну.

В той же час, у п.п.5 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення споживачів природним газом» від 27.12.2001 № 1729 визначено, що потреба в природному газі промислових споживачів та інших суб'єктів господарської діяльності задовольняється з ресурсів газу Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», отриманого за зовнішньоекономічними контрактами, укладеними на виконання міжнародних договорів України.

Пунктом 3 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України № 1729 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 244 від 02.03.2006) встановлено, що природний газ, ввезений на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, укладених на виконання міжнародних договорів України та оформлений митними органами в режимі випуску у вільний обіг, реалізується суб'єктам господарювання Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» і її дочірньою компанією «Газ України» та дочірнім підприємством «Газ-тепло», підприємствами з газопостачання та газифікації і закритим акціонерним товариством «Київгазпостач» з обов'язковим визначенням у договорах та вантажосупровідних документах (товаротранспортних і податкових накладних, актах прийому-передачі газу) належності поставленого газу та відображенням відповідного податкового номера споживача - платника податку на додану вартість.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 № 2285-IV та ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 № 3235-IV у відповідних роках операції з продажу ввезеного природного газу на митній території України, крім операцій з продажу такого газу для населення, бюджетних установ та інших споживачів, що не є платниками цього податку, оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.

При цьому, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції помилково обґрунтував свою позицію щодо неправомірності визначення позивачу податкового зобов'язання неможливістю застосування положень бюджетного закону на бюджетний рік, посилаючись на неузгодженість таких змін із загальними принципами оподаткування, встановленими Законом України «Про систему оподаткування».

Дійсно, ч.3 ст.1 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.91 № 1251-XII (чинний на момент виникнення спірних відносин) встановлює, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів)не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Проте недотримання таких положень законодавцем не робить прийняті Закони такими, що не підлягають застосуванню.

Положення ст.9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не визнані неконституційними, а тому підлягали застосуванню суб'єктами, на яких вони поширюються.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про забезпечення споживачів природним газом" від 27.12.2001 року за №1729 встановлено, що природний газ, ввезений на митну територію України за зовнішньоекономічними контрактами, укладеними на виконання міжнародних договорів України та оформлений митними органами в режимі випуску у вільний обіг із звільненням від обкладення податком на додану вартість, реалізується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" - дочірньою компанією "Газ України" та дочірнім підприємством "Газ-тепло", а також суб'єктами господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом, із застосуванням нульової ставки податку на додану вартість (крім постачання населенню, бюджетним установам та іншим споживачам, які не є платниками зазначеного податку), за наявності договорів на таке придбання із зазначенням, кому належить поставлений газ; договорів на власну поставку такого газу з обов'язковим зазначенням, кому належить поставлений газ та індивідуального податкового номера споживача-платника податку на додану вартість; вантажосупровідних документів, в яких обов'язково зазначається, кому належить поставлений газ, суб'єкт господарювання та його індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

З наведених норм вбачається і не заперечується сторонами, що у періоді, який перевірявся, природний газ імпортного походження оподатковувався за ставкою ПДВ 0 %, природний газ українського походження - у загальному порядку за ставкою ПДВ 20 %.

Для встановлення обґрунтованості доводів відповідача щодо відсутності у позивача підстав для оподаткування придбаного у ТОВ «Газтрейд» та ДП «УПК-Ресурс» природного газу за ставкою ПДВ 20 %, колегія суддів вважає за необхідне дослідити первинні документи, які містяться в матеріалах справи і які підтверджують реалізацію господарських операцій з поставки газу між позивачем та вказаними контрагентами.

При цьому колегія суддів бере до уваги лист Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Під час перевірки податковим органом перевірялись господарські операції ВАТ «Запоріжсталь», в яких підприємство виступало покупцем (т.1, а. с.22-25):

- за договором № 01/06 купівлі-продажу природного газу від 22.06.2005 р., укладеним з ДП «УПК-Ресурс» (Продавець) та додатковими угодами до нього (т.2, а. с.30-39).

Згідно п.1.1 даного договору Продавець зобов'язався передати природний газ українського походження; у відповідності до п.3.2 договору якість газу повинна відповідати вимогам ГОСТу 5542-87.

- за договором № 20/2005/2239 купівлі-продажу природного газу у ПСГ від 13.09.2005р., укладеним з ТОВ «Газтрейд ЛТД» (Продавець) в особі директора ОСОБА_4 та додатковими угодами до нього (т.2, а. с.16-20).

Згідно п.1.1 даного договору Продавець зобов'язався передати Покупцю природний газ, що знаходиться в підземних сховищах газу ДК «Укртрансгаз» (ПГС); у відповідності до п.2.3 договору якість газу повинна відповідати вимогам ГОСТу 5542-87.

- за договором № 20/2005/2040 купівлі-продажу природного газу у ПСГ від 15.08.2005р., укладеним з ТОВ «Газтрейд ЛТД» (Продавець) в особі директора ОСОБА_4 та додатковими угодами до нього (т.2, а. с.21-24).

- Пункти 1.1 та 2.3 даного договору аналогічні за змістом п.п.1.1 та 2.3 договору від 13.09.2005р.

- за договором № 03-04-05 постачання природного газу від 29.08.2005 р., укладеним з ТОВ «Газтрейд ЛТД» (Постачальник) в особі директора ОСОБА_4 (т.2, а. с.27-29).

Згідно п.1.2 договору природний газ, що постачається за даним договором, придбаний у ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» згідно договору постачання природного газу № 06/05-1238 від 21.04.2005 р. Якість газу повинна відповідати вимогам ГОСТ 5542-87.

- за договором № 02/05/05 постачання природного газу від 26.04.2005 р., укладеним з ТОВ «Газтрейд ЛТД» (Постачальник) в особі директора ОСОБА_4 та додатковими угодами до нього (т.3, а. с.102-116).

Згідно п.1.2 договору природний газ, що постачається, отриманий за контрактом у ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України». Якість газу повинна відповідати вимогам ГОСТ 5542-87.

При цьому, слід зазначити, що додатковими угодами до вказаних договорів ціна на природний газ визначена з врахуванням податку на додану вартість.

Водночас, в акті перевірки від 23.03.2007 зафіксовано, підтверджено матеріалами справи і не спростовується сторонами, що ДК "Газ України" здійснило поставку імпортованого природного газу ТОВ "Газтрейд ЛТД", який отриманий за зовнішньоекономічними контрактами, укладеними на виконання Угоди між Україною та Туркменістаном про постачання природного газу з Туркменістану в Україну в 2002-2006 роках від 14 травня 2001 року та переданий Постачальнику (ДК "Газ України") за договором купівлі-продажу природного газу в 2005 році між НАК «Нафтогаз України» та ДК «Газ України» № 06/04-1275 від 24.12.2004.

Також природний газ імпортного походження (країна походження Туркменістан) ДК "Газ України" НАК «Нафтогаз України» було реалізовано ДП «УПК-Ресурс» за договорами постачання природного газу від 09.12.2005; № 06/05-1402 від 23.05.2005, № 17-06/05-2739 від 29.12.2005.

З наведених обставин щодо отримання ТОВ "Газтрейд ЛТД" та ДП «УПК-Ресурс» за вказаними договорами від ДК "Газ України" НАК «Нафтогаз України» природного газу імпортного походження, податковим органом зроблено висновок, що в свою чергу, ТОВ "Газтрейд ЛТД" та ДП «УПК-Ресурс» поставили ВАТ «Запоріжсталь» за договорами від 22.06.2005, від 13.09.2005, від 15.08.2005, від 29.08.2005, від 26.04.2005, саме природний газ імпортного походження.

Згідно п.п.2.3.4 п.2.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, затвердженого Наказом ДПА України від 10.08.2005 № 327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 925/11205 (чинного на момент складення акту перевірки від 23.03.2007) не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання (наприклад, "приховування об'єкта оподаткування", "розкрадання", "привласнення", "описка" тощо).

У п.1.7 Порядку № 327 визначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Судом встановлено, що акт перевірки від 23.03.2007 не містить посилань на первинні або інші документи, які підтверджували висновки податківців щодо факту поставки позивачу від ТОВ «Газтрейд» та ДП «УПК-Ресурс» природного газу саме імпортного походження.

З огляду на викладене, враховуючи зміст акту перевірки від 23.03.2007, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний акт всупереч приписів п.1.3 Порядку № 327 не виконує функцію носія доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового та іншого законодавства ВАТ «Запоріжсталь».

З досліджених же судом первинних документів (договорів, додаткових угод тощо) не вбачається, що саме газ імпортного походження поставлявся по ланцюгу ДК "Газ України" НАК «Нафтогаз України» - ТОВ «Газтрейд»/ДП «УПК-Ресурс» - ВАТ «Запоріжсталь».

Крім того, як зазначено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи, обставини щодо придбання ВАТ «Запоріжсталь» у ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс» у 2005-2006 роках природного газу саме українського походження встановлені постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2012 в адміністративній справі № 2а-2433/09/0870, яка набрала законної сили, і ці обставини в силу приписів ч.1 ст.72 КАС України є підставою, яка звільняє від їх доказування.

Стосовно права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначене згідно з цим Законом.

Згідно п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону № 168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Виходячи з положень даної норми закону, для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту повинні бути наявними у сукупності такі умови:

- понесення витрат на придбання або виготовлення товарів;

- наявність належним чином оформлених податкових накладних;

- використання таких товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п.7.7.1. п.7.7. ст.7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п.7.7.2. п.7.7. ст.7 Закону № 168/97-ВР якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка

дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому

податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Крім того, підпунктом 5.12.2. пункту 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість (затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 № 166, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.97 за № 250/2054) (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, з наведених норм, вбачається, що платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми, яка фактично сплачується отримувачем товарів (послуг) у будь-якому попередньому податковому періоді. Це узгоджується і з визначенням бюджетного відшкодування, наведеним у п.1.8 Закону № 168/97-ВР, а саме: бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку ї бюджету у зв'язку і надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується і не спростовується сторонами, що на момент проведення перевірки підприємство мало необхідні, належним чином оформлені первинні документи, досліджені податківцями під час перевірки: договори, додаткові угоди, рахунки-фактури, акти приймання-передачі газу, банківські виписки, що свідчать про оплату газу позивачем, податкові накладні тощо.

Тобто даними документами підтверджується рух активів у процесі здійснення господарських операцій з постачання вищевказаними контрагентами природного газу підприємству.

Правомірність здійснення господарської діяльності з продажу природного газу контрагентами ТОВ «Газтрейд ЛТД» підтверджується ліцензію на постачання природного газу за нерегульованими тарифами (терміном дії з 23.11.2004 по 22.11.2009) та ДП «УПК-Ресурс» - ліцензію на постачання природного газу за нерегульованими тарифами (терміном дії з 27.11.2002 по 26.11.2005) (т.2, а. с.42, 47 відповідно).

Згідно п.п.9.4, 9.5, 9.6, 9.8 ст.9 Закону № 168/97-ВР про реєстрацію особи платником податку на додану вартість їй органом державної служби надається свідоцтво про реєстрацію як платника податку.

Свідоцтво про реєстрацію діє до дати його анулювання.

Матеріали справи містять копії свідоцтв про реєстрацію платника ПДВ ТОВ «Газтрейд ЛТД» від 29.10.2001 і від 15.07.2005 № 37103570 (т.2, а. с.49, 50) та свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ДП «УПК-Ресурс» від 12.11.2002 (т.2, а. с.52).

Також матеріалами справи підтверджено, що на момент укладення та виконання договорів з позивачем ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс» мали зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством.

Стосовно посилання відповідача в акті перевірки від 23.03.2007 на те, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 23.01.2007 у справі № 2-1587/15 визнано недійсними установчі документи ТОВ «Газтрейд ЛТД».

Дійсно, рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 23.01.2007 у справі №2-1587/15 за позовом ДПІ у м.Києві до ТОВ «Газтрейд ЛТД», ОСОБА_4, ОСОБА_5, визнано недійсними установчі документи ТОВ «Газтрейд ЛТД», а саме: статут у новій редакції у зв'язку з внесенням завідомо неправдивих відомостей про склад його учасників з дати державної реєстрації тобто з 25.04.2005 та реєстрацію (перереєстрацію) ТОВ «Газтрейд ЛТД» платником податку на додану вартість (свідоцтво 37103570) з моменту перереєстрації, тобто з 25.04.2005 (т.1, а. с.73, 74).

Водночас, матеріали справи містять постанову господарського суду м.Києва від 15.06.2007 у справі № 32/320-А між тими ж сторонами, що і у справі № 2-1587/15, якою також визнані недійсними:

- установчі документи ТОВ «Газтрейд ЛТД», а саме: статут у новій редакції у зв'язку з дати державної перереєстрації, тобто з 25.04.2005;

- свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Газтрейд ЛТД» № 37103570 від 15.07.2005 з моменту видачі (т.6, а. с.113-117).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду м.Києва від 26.06.2009 залишено без змін вищезазначену постанову господарського суду м.Києва від 15.06.2007 у справі № 32/320-А.

Проте, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що вказані судові рішення місцевого та господарських судів прийняті вже після укладання та фактичного реального виконання договорів позивачем та ТОВ «Газтрейд ЛТД», що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, посилання відповідача на вказані судові рішення як доказ ліквідації ТОВ «Газтрейд ЛТД» колегією суддів до уваги прийматись не можуть, оскільки згідно ч.5 ст.111 ЦК України (в редакції на момент прийняття судами вказаних судових рішень) юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 статті 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача (якщо він заперечує проти адміністративного позову).

Доказів того, що на момент реалізації господарських операцій з ВАТ «Запоріжсталь», до Єдиного державного реєстру був внесений запис про припинення контрагентів позивача, матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідачем як суб'єктом владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не доведено суду відсутності у контрагентів позивача (ТОВ «Газтрейд ЛТД» та ДП «УПК-Ресурс») спеціальної правосуб'єктності учасників господарських операцій на момент їх реалізації.

Стосовно посилань відповідача в акті перевірки від 23.03.2007 на те, що підприємством до складу податкового кредиту за червень-серпень, жовтень 2005 року та лютий 2006 року включено податкові накладні, в яких належним чином не вказано опис (номенклатуру) товару, що поставляється, не вказано походження і належність природного газу та безпідставно вказано суму ПДВ за ставкою 20 %, колегія суддів зазначає, що:

Підпункт 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР визначає перелік обов'язкових реквізитів, які має містити податкова накладна.

При цьому, у даній нормі не міститься ому

Згідно п.п.«е» п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону № 168/97-ВР платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм).

У відповідності до п.п.12.2, п.п.12.6 п.12 Порядку заповнення податкової накладної, який затверджено Наказом ДПА України від 30.05.97 № 165, зареєстрований Мін'юстом України 23.06.97 № 233/2037 (про порушення якої зазначає в акті перевірки відповідач), до розділу I податкової накладної вносяться дані в розрізі номенклатури поставки товарів (послуг), а саме:

п.12.2. графа 3 - номенклатура поставки товарів (послуг);

п.12.6 графа 7 - база оподаткування товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість за ставкою 20 %.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що наявність окремих недоліків у складенні первинних документів у разі, якщо вони не перешкоджають ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту, не може бути підставою для висновку про недійсність таких документів.

Доказів того, що не зазначення постачальником товару певної номенклатури у податковій накладній перешкоджає ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту чи будь-яким іншим чином впливає на суть спірного питання, відповідачем суду не надано.

Щодо посилань відповідача на не зазначення у вказаних податкових накладних походження і належність природного газу, то податковим органом не наведено норму чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства, яка б вимагали від постачальників зазначати у податкових накладних походження і належність товару (природного газу).

Безпідставність же доводів на неправомірність зазначення у вказаних податкових накладних сум ПДВ за ставкою 20 % спростовується вищенаведеними висновками колегії суддів.

Щодо посилань в акті перевірки від 23.03.2007 на те, що в порушення п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1729 в договорах та додаткових угодах, укладених між ВАТ «Запоріжсталь» та ТОВ «Газтрейд ЛТД» і ДП «УПК-Ресурс», та актах приймання-передачі газу не зазначено або невірно зазначено країну походження газу, то колегія суддів зауважує, що стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання у визначеному чинним законодавством порядку недійсними договорів від 22.06.2005, від 13.09.2005, від 15.08.2005, від 29.08.2005, від 26.04.2005 матеріали справи не містять.

Також акт перевірки свідчить про належне проведення підприємством у бухгалтерському та податковому обліках вищевказаних операцій.

Отже, оскільки природний газ використаний позивачем в операціях, які підлягали оподаткуванню за ставкою 20 %, в наявності є податкові накладні, які відповідають вимогам приписам Закону № 168/97-ВР, не має підстав вважати, що у ВАТ «Запоріжсталь» відсутнє право щодо віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, нарахованих та сплачених у зв'язку з придбанням природного газу. Операції за зазначеним договором не можуть звільнятись від обкладання податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, наведені відповідачем в акті перевірки від 23.03.2007, не є свідченням порушення позивачем пп.7.2.1 п.7.2, п.7.4.1, п.7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону № 168/97-ВР, п.7, пп.12.2, пп.12.6 п.12 Порядку заповнення податкової накладної, п.2, п.3, ст.9 Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік», ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» при взаємовідносинах з ТОВ «Газтрейд ЛТД» і ДП «УПК-Ресурс».

Під час розгляду даної адміністративної справи відповідачем наведені нові доводи у підтримку позиції правомірності спірного податкового повідомлення рішення, зокрема, доводи щодо наявності доказів про походження природного газу, отриманого позивачем від ТОВ «Газтрейд ЛТД» і ДП «УПК-Ресурс», та доводи щодо вироку стосовно посадових осіб ТОВ «Газтрейд ЛТД», як доказу фіктивної діяльності товариства, і, як наслідок, фіктивності договорів, укладених між позивачем та вказаним контрагентом.

Дійсно, матеріали справи містять вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 26.02.2008 у справі № 1-28/08 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 КК України «Вчинення злочину групою осіб, групою осіб за попередньою змовою, організованою групою або злочинною організацією», ч.2 ст.205 КК України «Фіктивне підприємництво» (т.6, а. с.142-152).

Даним вироком, зокрема, встановлено, що приблизно що 23-24 квітня 2005 року, ОСОБА_5, знаходячись у м.Камінь-Каширський, Волинської області, звернувся до раніше знайомого ОСОБА_4, який раніше неодноразово до нього звертався з приводу працевлаштування та надання допомоги у пошуку роботи. Під час бесіди, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 заробити грошові кошти, шляхом надання своїх анкетних даних, для внесення їх до статутних документів підприємства, яке буде зареєстровано у м.Києві, а також погодитись на призначення його на посаду директора. ОСОБА_4 з пропозицією ОСОБА_5 погодився (т.6, а. с.142).

Згідно даного вироку суд виключив із обвинувачення, висунутого ОСОБА_5, таку кваліфікуючу ознаку як створення суб'єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, оскільки зазначена дія передбачає державну реєстрацію цього суб'єкта підприємницької діяльності, а в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 фактично став власником ТОВ «Газтрейд ЛТД», яке вже діяло значний проміжок часу, до того ж мало ліцензію на поставки газу.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що підсудний ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у придбанні суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи ) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, за попередньою змовою групою осіб, вчинив пособництво фіктивному підприємництву і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України (т.6, а. с.151).

Так, вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 26.02.2008 у справі № 1-28/08 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України і призначено йому покарання - 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки (т.6, а. с.152).

У вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційноого суду м.Києва від 08.05.2008 зазначено, що винність засудженого у вчиненні пособництва у фіктивному підприємництві при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України підтверджується наведеними у вироку доказами, і не оспорюється учасниками судового розгляду (т.6, а. с.153-155).

Ухвалою Верховного суду України від 29.07.2008 (в якій також зазначено, що обґрунтованість засудження ОСОБА_5, як і правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України, у касаційній скарзі не оспорюються - т.6, а. с.158), вирок апеляційного суду від 08.05.2008 скасовано; ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205 КК України на підставі п. п. "б", "є" ст.1, ст.6 Закону України "Про амністію" від 31.05.2005, а справу провадженням закрито (т.6, а. с.156-159).

При цьому у вироку Голосіївського районного суду м.Києва від 26.02.2008 та в доводах скаржників міститься посилання на висновки судово-почеркознавчої експертизи від 28.02.2007 та від 31.01.2007 та від 28.02.2007, з яких вбачається, що договори, первинні документи, складені від імені ОСОБА_4 як директора ТОВ «Газтрейд ЛТД» не ОСОБА_4, а іншою особою.

Так, зокрема, у вироку від 26.02.2008 зазначено про висновки судово-почеркознавчої експертизи, якими встановлено, що підписи на листах ТОВ «Газтрейд ЛТД», договорах, укладених ТОВ «Газтрейд ЛТД» з ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та додаткових угодах, також на актах прийому-передачі природного газу, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою, а отже є підробленими (т.6, а. с.149, 150).

Крім того, у висновку експертизи від 07.02.2007 № 62 (призначеної в межах кримінальної справи № 70/63-06), при проведенні якої досліджувались безпосередньо документи, що стосуються взаємовідносин між ТОВ «Газтрейд ЛТД» та позивачем (договори, додаткові угоди до них, рахунки, акти прийому-передачі газу тощо), також міститься висновок, що досліджених документах підпис виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою (т.3, а. с.3-23).

Згідно ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правомірним не взяття до уваги судом першої інстанції вказаних вироків, оскільки з них не вбачається, що предметом дослідження у даній кримінальній справі були обставини щодо здійснення господарських операцій позивача та ТОВ «Газтрейд ЛТД» за вищезазначеними договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу.

Тобто відповідачем не доведено, що мотивувальна частина вироку суду містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, крім того, суди, постановляючи вироки, не вирішували питання чи мало місце діяння, що є предметом дослідження у даній адміністративній справі, чи має місце склад злочину і якою саме статтею кримінального закону він передбачений та інші питання, що свідчить про правомірність неприйняття до уваги судом першої інстанції вказаних вироків, оскільки ці вироки не встановлюють обставин і не містять висновків, які б свідчили про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Газтрейд ЛТД» за вищезазначеними договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу.

Отже, згадані вироки по кримінальній справі не можуть слугувати доказами фіктивності правочину позивача з ТОВ «Газтрейд ЛТД».

Крім того, податковим органом не враховано, що фіктивні правочини це правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними (ст.234 ЦК України).

Фіктивні правочини визнаються недійсними тільки судом. А, як зазначено вище, доказів наявності відповідних судових рішень відповідачем суду не надано.

Стовно висновків експертизи про те, що підписи в первинних документах, виданих ТОВ «Газтрейд ЛТД», виконані не його керівником, у зв'язку з чим не мають значення первинного документу в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не можуть бути підставою формування позивачем податкового кредиту, колегія суддів зауважує, що застосування таких наслідків можливе за умови встановлення судом факту нездійснення самих господарських операцій, у той час як фактичне отримання передбаченого умовами договорів товару відповідачем не заперечується.

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

Стосовно країни походження газу, який поставлявся від ТОВ «Газтрейд ЛТД» і ДП «УПК-Ресурс» позивачу, відповідач у додаткових поясненнях апеляційному суду зазначає, що п.1.1 договорів купівлі-продажу природного газу у ПСГ, укладених між Позивачем та ТОВ «Газтрейд ЛТД», визначено предмет договорів - природний газ, що знаходиться у підземних газосховищах газу ДК «Укртрансгаз».

Надходження газу з підземних газосховищ ДК «Укртрансгаз» підтверджується також і трьохсторонніми актами приймання-передачі отриманого природного газу, підписаними зі сторони розпорядника підземного сховища газу - ДК «Укртрансгаз», ТОВ «Газтрейд» та ВАТ «Запоріжсталь» (т.2, а. с.112, 113, 115).

При цьому наявні в матеріалах справи докази, в тому числі подані відповідачем, свідчать, що в підземних сховищах ДК «Укртрасгаз» знаходився як імпортний газ, так і газ українського походження.

Відповідач погоджується з тим, що в підземних сховищах ДК «Укртрасгаз» зберігався газ як імпортний, так і вітчизняний, проте, виходячи з аналізу поставок газу, що надходив до газових сховищ ДК «Укртрансгаз», зробив висновок про теоретичну неможливість отримання позивачем українського походження, крім того, вважає можливим розрізнити походження газу по якісним характеристикам газу.

Так, відповідач зазначає, що відповідно до п.п.2.14 п.2 договору між ТОВ «Газтрейд» та ДК «Укртрансгаз» № 115-339 від 19.05.2005 якість газу, що покладається на зберігання в ПСГ, повинна відповідати таким вимогам:

- Імпортований газ - ГОСТ 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунального бытового назначения».

- Газ, що видобувається на території України - ТУ У 320.001.58764-007-95 «Гази горючі природні, що подаються в магістральні газопроводи».

При цьому, відповідно до п. 1.1 Договору № 115-339 Зберігач (ДК «Укртрансгаз») повинен повернути Поклажодавцю (ТОВ «Газтрейд») у схоронності рівну кількість газу зазначеної у договорі якості.

Разом з тим, відповідач зазначає, що для визначення походження газу, отриманого ВАТ «Запоріжсталь», необхідно дослідити текст договорів від 22.06.2005, від 13.09.2005, від 15.08.2005, від 29.08.2005, від 26.04.2005, укладених між ВАТ «Запоріжсталь» та ТОВ "Газтрейд ЛТД" і ДП «УПК-Ресурс», згідно умов яких предметом поставки був природний газ, якість якого повинна відповідати вимогам ГОСТ 5542-87.

За цих обставин, відповідач вважає, що самі договори ВАТ «Запоріжсталь» доводять імпортне походження придбаного газу.

Проте відповідного документального підтвердження імпортного джерела походження газу, отриманого позивачем, приймаючи до уваги, що в підземних сховищах ДК «Укртрасгаз» зберігався газ як імпортний, так і вітчизняний, відповідачем не надано.

Стосовно посилання відповідача на ГОСТ 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунального бытового назначения» - Державний стандарт Союзу РСР, введений з 01.01.88, даний стандарт розповсюджується на природні горючі гази, призначені в якості сировини і палива для промислового та комунально-побутового використання.

При цьому, цей ГОСТ не визначає, що природний газ, відповідний цьому ГОСТУ, є газом виключно імпортного походження.

А у договорі № 115-339 від 19.05.2005 лише визначений стандарт якості, якому повинен відповідати газ, що має постачатись від ДК «Укртрансгаз» покупцю.

Крім того, що наявність такого договору не виключає можливості придбання ТОВ «Газтрейд ЛТД» неімпортованого природного газу, тобто природного газу, добутого на території України з метою постачання його в тому числі і позивачу.

Тим більш, що жодних доказів на підтвердження того, що ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України» було єдиним постачальником ТОВ «Газтрейд ЛТД» у 2005 році, а також того, що позивачу передавався саме той газ, який було придбано ТОВ «Газтрейд ЛТД» у ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України», відповідачем суду надано не було.

В матеріалах справи відсутні докази того, що придбаний позивачем газ у ТОВ "Газтрейд ЛТД" є ввезеним на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, укладених на виконання міжнародних договорів.

Податковим органом всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України не надано жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що придбаний позивачем газ має імпортне походження.

Листи ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» від 30.11.2006 № 31/21-12671, НАК «Нафтогаз України» від 27.12.2006 № 6/1-1870-9544, ДК «Укртрансгаз» від 19.12.2006 № 15303/64, на які посилається відповідач, як на доказ отримання позивачем газу імпортного походження, колегією суддів також до уваги не приймаються з огляду на те, що їх зміст стосується постачання газу НАК «Нафтогаз України», ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» контрагентам позивача, а не самому позивачу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем та прокурором всупереч вимог ч.2 ст.71КАС України не надано належних доказів неможливості купівлі позивачем газу українського походження та придбання ним газу саме імпортного походження.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги прокурора Запорізької області та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року у справі № 5/46/07-АП залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко