Справа № 2а-15117/12/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Київ К/800/27070/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Київської регіональної митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013р. у справі № 2а-15117/12/2670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Італійський Торговий Дім» до Київської регіональної митниці про визнання протиправними дій, визнання нечинним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Італійський Торговий Дім» звернулось з позовом до Київської регіональної митниці у якому просило визнати протиправними дії при винесенні рішення від 16.05.2012 №100190000/2012/411160/1 про визначення митної вартості товару, визнати нечинним та скасувати рішення та зобов'язати прийняти рішення про застосування митної вартості, визначеної позивачем у ВМД від 17.05.2012 року №100190000/2012/403732 на суму 554650,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013р., позовні вимоги задоволено частково. Скасовано рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 16.05.2012 №100190000/2012/411160/1. В іншій частині позову відмовлено.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013р. надійшла касаційна скарга Київської міжрегіональної митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі укладеного з Компанією «CAFE DO BRASIL S.P.A» (Італія) Контракту №00100/21 від 20.11.2007 і додаткових угод до нього та відповідно до фактури №11604 від 10.05.2012 позивачем придбано партію товару, зазначеного найменування, ціни, кількості, на загальну вартість 54051,34 Євро.

Придбаний товар та відповідні товаросупровідні документи позивачем подано до митного оформлення згідно ВМД від 16.05.2012 №100190000/2012/403596 та згідно Декларації митної вартості (ДМВ-1) від 16.05.2012 митна вартість товару заявлена позивачем до митного оформлення відповідно до ст. 266 МК за першим методом (за ціною договору) і склала - 554650,91 грн. (54051,34 Євро).

У графі 2 ДМВ-1 від 16.05.2012 посадовою особою Київської регіональної митниці вчинено запис від 16.05.2012 про необхідність додаткового надання: - прайс-лист виробника; - копія ВМД країни-відправлення; - довідка підприємства-перевізника; - калькуляція від виробника; - висновок експертної організації щодо якісних характеристик товару. Дана вимога обумовлена тим, що заявлена позивачем митна вартість оцінюваного товару є нижчою порівняно з даними Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби.

Під даним записом представником декларанта вчинено запис від 16.05.2012р. про ознайомлення та про проведення консультацій, а також про неможливість на даний момент надати висновок експертної організації через його відсутність на момент витребування. Решта запитуваних відповідачем документів були надані, зокрема це прас-лист фірми-виробника, копія ВМД країни-відправлення (експортна), калькуляції фірми-виробника.

На підставі вище зазначеного, Київською регіональною митницею самостійно визначено митну вартість товарів за шостим (резервним) методом, яка склала 74284,80 Євро (756045,59 грн.) з розрахунку: 11,68 Євро за одиницю, про що прийнято рішення про визначення митної вартості товару від 16.05.2012 №100190000/2012/411160/1.

Позивач надав решту додатково запитуваних відповідачем документів, зокрема листом від 04.06.2012 №180 позивач направив додатково експертний висновок Київської Торгівельно-Промислової палати від 28.05.2012 №Ц-395, лист про відсутність пов'язаності осіб №154 від 31.05.2012, повідомлення «CAFE DO BRASIL S.P.A» (Італія) від 05.06.2012, копію інвойсу від 10.05.2012 №11604 та копію пакувального листа щодо позицій вказаний у інвойсі.

Листом від 11.06.2012 №14/2-11/18184 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для перегляду рішення про визначення митної вартості товарів та зазначив, що додатково надані позивачем документи взяті до уваги, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару. В листі відповідач зазначив також наступне: - у висновку експерта проаналізовано лише ціни ексклюзивного дистриб'ютора в Італії та не вказано інформації щодо ринкових цін на аналогічні/подібні товари й у митного органу відсутня інформація стосовно складових, що вплинули на формування ціни товару, такі як норма прибутку, затрати на зберігання, логістичні операції, тощо, що унеможливлює перевірку зазначених у висновку відомостей; - в калькуляції від виробника не зазначено дату розрахунку вартості товарів, реквізити; - зовнішньоекономічний контракт має дві додаткові угоди від різних дат 01.01.2009 та 10.03.2010 та за одним номером (№4), такі розбіжності викликають сумніви щодо їх автентичності.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України від 17.11.2002р. (далі - МК України) митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи Київська регіональна митниця прийняла спірне рішення про визначення митної вартості товарів, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості - метод №6.

В свою чергу позивачем представлено відповідачу для митного оформлення оцінюваного товару документи, що передбачені п. 7 Порядку, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, та підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, - 54051,91 Євро (554650,91 грн.).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження числових кількісних і вартісних показників оцінюваного товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.ст. 266, 267 МК.

Також, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: