Справа № 2а-1870/5227/12
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 р. Справа № 2а-1870/5227/12
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Ромнитеплосервіс" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.09.2012р. по справі № 2а-1870/5227/12

за позовом Державної фінансової інспекції в Сумській області

до Комунального підприємства "Ромнитеплосервіс"

про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

14.06.2012 року Державна фінансова інспекція в Сумській області (далі по тексту - позивач, ДФІ в Сумській області) звернулася до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Ромнитеплосервіс" Роменської міської ради (далі по тексту - КП «Ромнитеплосервіс», відповідач) в якому просила суд зобов'язати відповідача виконати пункт 4 листа-вимоги ДФІ в Сумській області від 12.10.2011р. №16-14/999 "Про усунення виявлених ревізією порушень", а саме - стягнути з винних осіб вартість безпідставно списаного пального в сумі 22832,41 грн., в порядку та розмірах встановлених ст.ст.130, 133, 136 Кодексу законів про працю України.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06.09.2012 року по справі № 2а-1870/5227/12 адміністративний позов Державної фінансової інспекції у Сумській області до комунального підприємства "Ромнитеплосервіс" про зобов'язання вчинити дії - задоволено.

Зобов'язано Комунальне підприємство "Ромнитеплосервіс" виконати п. 4 листа вимоги Державної фінансової інспекції у Сумській області від 12.10.2011 року № 16-14/999 "Про усунення виявлених ревізією порушень", а саме:

"Стягнути з винних осіб вартість безпідставно списаного пального в сумі 22 832 грн. 41коп., в порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130, 133, 136 Кодексу законів про працю України."

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.09.2012 р. по справі № 2а-1870/5227/12, позов ДФІ у Сумській області до КП "Ромнитеплосервіс" про зобов'язання вчинити дії залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ДФІ у Сумській області пропущено строк звернення до суду з даним позовом, передбачений ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказує, що право на звернення до суду з позовом про зобов'язання КП «Ромнитеплосервіс» виконати вимогу КРВ у м. Ромни та Роменському районі від 12.10.2011 року № 16-14/999 виникло у позивача з дня складення акту ревізії від 07.09.2011 року, з висновками якого посадові особи відповідача не погодились, надіславши письмові заперечення на акт, тому таке право мало бути реалізоване позивачем протягом шестимісячного строку - до 07.03.2012 року. Листом-вимогою від 12.10.2011 року № 16-14/999 КРВ у м. Ромни та Роменському районі надав відповідачеві строк для усунення виявлених ревізією порушень до 14.11.2011 року. Оскільки КП «Ромнитеплосервіс» не визнавало законності вимог, викладених у даному листі, тому не виконало їх у зазначений строк, з моменту спливу якого позивач повторно отримав можливість встановити незмінність позиції відповідача, однак, в порушення вимог ч.2 ст.99 КАС України позивач звернувся до суду з даним позовом лише всередині червні 2012 року. Вважає, що надіслання листа-вимоги від 12.10.2011 року № 16-14/999 та листа від 21.12.2011 року № 16-14/1364 на адресу КП «Ромнитеплосервіс» не є поважною причиною пропущення строку звернення до суду, оскільки ще з моменту складання акту ревізії та отримання письмових заперечень відповідача у вересні 2011 року було відомо про незгоду відповідача з висновками КРВ у м. Ромни та Роменському районі, при цьому для ДФІ у Сумській області мала б бути очевидною відсутність у КП «Ромнитеплосервіс» наміру в добровільному порядку виконати вимоги позивача, які відповідач вважав незаконними, оскільки попередньо не погоджувався з висновками, що містилися в акті ревізії. Однак, вищезазначене не було враховано судом першої інстанції, яким поновлено строк звернення до суду з даним позовом за відсутності для цього належних підстав.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2012 року по справі № 2а-1870/5227/12 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Ромнитеплосервіс» залишено без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від т06.09.2014 року по справі № 2а-1870/5227/12 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.02.2015 року по справі № К/800/6731/13 частково задоволено касаційну Комунального підприємства «Ромнитеплосервіс».

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2012 року - скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для нового апеляційного розгляду.

У даній ухвалі судом касаційної інстанції вказано, що суд апеляційної інстанції лише зазначив про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваної вимоги, та констатував, що вимога КРВ в м. Ромнах і Роменському районі № 16-14/999 від 12.10.2011 року не оскаржена в порядку, встановленому законодавством України, а тому вона підлягає виконанню. Проте, такі обставини не звільняють суд від обов'язку повного та всебічного з'ясування обставин справи. Вказано на необхідність суду апеляційної інстанції надати оцінку вимозі КРВ в м. Ромнах і Роменському районі № 16-14/999 від 12.10.2011 року та перевірити її на відповідність чинному на той час законодавству. З урахуванням наведеного, судом касаційної інстанції зроблено висновок, що суд апеляційної інстанції фактично усунувся від перегляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Зазначено, що доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач в надісланій до суду письмовій заяві просив суд апеляційної інстанції справу розглянути за відсутності представника відповідача, постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.09.2012 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. З посиланням на п.10 ч.1, ч.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», пп.4 п.4, п.6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011 зазначив, що у позивача як органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусового стягнути виявлені в ході перевірки збитки, оскільки збитки відшкодовуються лише в добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.1.3.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Контрольно-ревізійного відділу в м. Ромнах та Роменському районі на ІІІ квартал 2011 року фахівцями КРВ в м. Ромнах та Роменському районі Сумської області в період з 02.08.2011 року по 31.08.2011 року була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Ромнитеплосервіс" Роменської міської ради, за результатами якої складено акті ревізії від 07.09.2011 № 16-23/16 (а.с.10-18).

Зазначеним актом, зокрема, зафіксовано порушення п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за N27/4248, внаслідок чого відповідачем було безпідставно списано та віднесено на витрати дизельне пальне в загальній кількості 4265л на загальну суму 20141.13 грн., використане трактором Т-40, який фактично не виконував робіт, зазначених в подорожніх листах. Крім того, в акті перевіряючими констатовано, що в 22 випадках при відсутності працівників на робочому місці (перебуванні у відпустці чи на лікарняному) виписувалися подорожні листи на експлуатацію автотранспорту цими працівниками, внаслідок чого було зайво списано бензину А-92, А-95 та дизельного пального на загальну суму 2691,28 грн.

Вищезазначені порушення зазначені в Акті на аркуші 14-18 (а.с.13-17).

На підставі вищенаведеного висновку акту ревізії КРВ у м. Ромнах та Роменському районі на адресу КП «Теплосервіс» була направлена вимога щодо усунення порушень від 12.10.2011р. №16-14/999 "Про усунення виявлених ревізією порушень" (а.с.19-21).

Пунктом 4 зазначеної вимоги відповідача було зобов'язано стягнути з винних осіб вартість безпідставно списаного пального в сумі 22832,41 грн., в порядку та розмірах встановлених ст.ст.130, 133, 136 Кодексу законів про працю України.

У зв'язку з невиконанням відповідачем вказаного пункту вимоги у добровільному порядку ДФІ у Сумській області звернулась до суду з даним позовом про зобов'язання КП «Теплосервіс» виконати п.4 вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт зафіксованих актом ревізії порушень повністю підтверджено документально, а також поясненнями відповідних службових осіб, вимога КРВ у м. Ромнах та Роменському районі № 16-14/999 від 12.10.2011 року у встановленому законом порядку відповідачем не оскаржена та підлягає виконанню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26.01.1993р. № 2939-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Частиною 5 ст.2 зазначеного Закону передбачено, що інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно з п.1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року N 499/2011 (далі по тексту - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме, зокрема, вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до підпунктів 15, 21 пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави (абз.3 пп.4 п.4 Положення).

Наведені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (далі по тексту - Закон N 2939-XII), згідно з якими органам державної контрольно-ревізійної службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що органу державної контрольно-ревізійної служби (на даний час - органу державного фінансового контролю) надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю (на час виникнення спірних відносин - орган державної контрольно-ревізійної служби) має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю (органу державної контрольно-ревізійної служби) спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, колегія суддів вказує на наявність у органу державного фінансового контролю (органу державної контрольно-ревізійної служби) права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги ДФІ у Сумській області стосуються зобов'язання КП «Теплосервіс» стягнути з винних осіб шкоду, завдану безпідставним списанням пального в сумі 22832,41 грн., тобто, вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються в судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії (виконати вимогу).

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постановах Верховного Суду України від 28.10.104 року по справі № 21-462а14, від 13.05.2014 року по справі N 21-89а14, від 15.04.2014 року по справі N 21-40а14, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції про зобов'язання КП «Ромнитеплосервіс» виконати пункт 4 вимоги КРВ у м. Ромнах та Роменському районі Сумської області від 12.10.2011 року № 16-14/999 «Про усунення виявлених ревізією порушень» щодо стягнення з винних осіб вартості безпідставно списаного пального в сумі 22832,41 грн. в порядку та розмірах, встановлених ст.ст.130, 133, 136, Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки предметом позову, за результатами розгляду якого була прийнята оскаржувана постанова суду першої інстанції, є зобов'язання виконати п.4 вимоги КРВ у м. Ромнах та Роменському районі Сумської області, датованої 12.10.2011 року, а не оскарження цієї вимоги.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем по справі, вказана вимога в судовому порядку не оскаржена.

Крім того, слід відмітити, що відповідно до ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Колегія суддів зауважує, що спірні відносини виникли з приводу невиконання відповідачем вимоги КРВ у м. Ромнах та Роменському районі Сумської області, датованої 12.10.2011 року, якою було встановлено строк для усунення виявлених недоліків до 14.11.2011 року.

Однак, оскільки КП «Ромнитеплосервіс» не було повідомлено позивача про результати розгляду вимоги ані у встановлений строк, ані станом на 20.12.2011 року, ДФІ у Сумській області направлено на адресу відповідача лист від 21.12.2011 року про надання інформації щодо усунення виявлених порушень у строк до 09.01.2012 року.

Отже, з урахуванням вказаних обставин, дати звернення до суду з даним позовом (14.06.2012 року), колегія суддів вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними і не вбачає підстав для застосування наслідків пропущення цього строку, передбачених ст.100 КАС України, та відповідно залишення позову без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 06.09.2012 року по справі № 2а-1870/5227/12 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст.202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ромнитеплосервіс" задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.09.2012р. по справі № 2а-1870/5227/12 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Державної фінансової інспекції у Сумській області до Комунального підприємства "Ромнитеплосервіс" про зобов'язання виконати вимогу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20.03.2015 р.