Справа № 826/16716/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги представника ОСОБА_2, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про скасування наказу в частині, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - відповідач 1), Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (відповідач 2) про скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 589 від 01.10.2014 року в частині звільнення сержанта міліції ОСОБА_2 (далі - оскаржуваний наказ); поновлення ОСОБА_2 на посаді міліціонера відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві з 20.10.2014 року; зобов'язання Солом'янське РУ ГУ МВС України в місті Києві виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.10.2014 року по день виконання рішення суду.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 23 січня 2015 року адміністративний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник позивача та відповідач 1 подали апеляційні скарги. Представник позивача просив скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2015 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. Відповідач 1 просив скасувати дану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. На думку апелянтів, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача 1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - скасуванню в частині відмови в задоволені позовних вимог, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Останню посаду, яку він займав перед звільненням - міліціонер відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, звання - сержант міліції.

Як встановлено судом, на виконання телефонограми № 671 від 01.09.2014 року, адресованої заступникам начальників управлінь-начальникам міліції громадської безпеки районних управлінь, останнім з метою забезпечення належного правопорядку в центральній частині міста Києва необхідно було з 08 год. 00 хв. 02.09.2014 року та в подальшому щоденно до особливого розпорядження виділити по 2 чол. для несення служби у складі спільних з військовослужбовцями Національної гвардії України нарядів на протязі доби (з 08:00 год. до 20:00 год. та з 20:00 год. до 08:00 год. наступного дня).

05 вересня 2014 року згідно розстановки сил і засобів Шевченківського районного управління ГУ МВС України в місті Києві в центральній частині міста Києва та на об'єктах підвищеної уваги на охорону громадського порядку були задіяні спільні наряди працівників районних управлінь Головного управління МВС України в місті Києві та військовослужбовці Національної гвардії України.

На маршруті № 305 по вул. Хрещатик, 7/11-1 в місті Києві несли службу міліціонер відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління ГУ МВС України в місті Києві сержант міліції ОСОБА_2 спільно із військовослужбовцями Національної гвардії України.

Цього ж дня журналіст програми «Гроші» під час зйомок відеосюжету про роботу працівників міліції, перебуваючи в камуфляжному одязі навмисно помістив за поясний ремінь стартовий (сигнальний) пістолет «Шмайсер», рукоятка якого демонстративно виглядала з-під поясного ременя.

Підійшовши до наряду міліції в складі сержанта міліції ОСОБА_2 та військовослужбовців Національної гвардії України, журналіст програми «Гроші» запитав у них як пройти на вулицю Прорізну.

Позивач пояснив журналісту подальший маршрут його слідування та поцікавився в останнього, що за предмет знаходиться у нього за поясним ременем.

Журналіст відповів, що це іграшка.

Через деякий час поспілкувавшись з працівниками міліції з приводу того, що він перебуває місті Києві вперше та з інших питань, пішов у вказаному напрямку дороги.

15 вересня 2014 року відеоролик, у якому журналіст програми «Гроші» під час зйомок відеосюжету про роботу працівників міліції, перебував у центральній частині міста Києва з стартовим (сигнальним) пістолетом «Шмайсер», якого розмістив за поясним ременем таким чином, щоб рукоятка із магазином демонстративно виглядала з під ременя, було показано в ефірі телеканалу « 1+1».

21 вересня 2014 року наказом Головного управління МВС України в місті Києві № 826 за даним фактом було призначено службове розслідування. Для проведення службового розслідування було створено комісію у складі трьох осіб: голова комісії та два члени комісії.

За наслідками проведеного службового розслідування, комісією було складено Висновок службового розслідування за інформацією, викладеною у відеоролику, знятому журналістами програми «Гроші» та показаному на телеканалі « 1+1», який 23.09.2014 року було затверджено начальником Головного управління МВС України в місті Києві.

01 жовтня 2014 року начальником Головного управління МВС України в місті Києві винесено Наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» № 589, пунктом першим якого, на міліціонера відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління ГУ МВС України в місті Києві сержанта міліції ОСОБА_2, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному забезпеченні громадського порядку і безпеки на маршруті патрулювання, невжитті заходів до виявлення, запобігання, припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, незвернені уваги на особу, яка могла би вчинити злочин, що призвело до порушення вимог п. п. «а», «б» та «в» п. 124 Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 р. № 404, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

З наказом Головного управління МВС України в місті Києві від 01.10.2014 року № 589 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління» позивач ознайомився 16.10.2014 року, про що власноруч записано ним в примірнику наказу.

На підставі вказаного наказу, 17 жовтня 2014 року Головним управлінням МВС України в місті Києві винесено Наказ № 1028 о/с, яким сержанта міліції ОСОБА_2, міліціонера відділення конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, відповідно до пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, 20 жовтня 2014 року звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

24 жовтня 2014 року позивач отримав трудову книжку та військовий квиток на своє ім'я, про що останнім було складено розписку.

З приводу даних спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення № 114), Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.1994 року № 404, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.1994 року за № 213/423 (далі - Статут № 404) та іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 10 та 11 Закону № 565-XII визначені основні обов'язки та права міліції.

Розділом VII Положення № 114 регулюються питання звільнення зі служби.

Так, п. 62 Положення № 114 визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Приписами пп. «є» п. 63 Положення № 114 визначено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до п. 66 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Як встановлено під час розгляду справи, на позивача за вчинення дисциплінарного проступку, було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені в Дисциплінарному статуті.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень.

Так, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

З аналізу оскаржуваного наказу вбачається, що до позивача застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Як вбачається, комісією, що створена для проведення службового розслідування, було встановлено, що позивачем неналежно були забезпечені громадський порядок і безпека на маршруті патрулювання, не вжито заходів до виявлення, запобігання, припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, не звернено уваги на особу, яка могла би вчинити злочин, що призвело до порушення вимог п. п. «а», «б» та «в» п. 124 Статуту патрульно-постової служби міліції.

Згідно з приписами Статуту № 404 патрульно-постова служба міліції - це діяльність спеціальних нарядів міліції по охороні громадського порядку, безпеці і боротьбі з правопорушеннями на вулицях, площах, в парках, на транспортних магістралях, портах, в аеропортах та інших громадських місцях, а також при проведенні масових заходів, ліквідації наслідків аварії, катастрофи, стихійного лиха.

Основними завданнями патрульно-постової служби міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод і законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона громадського порядку і громадської безпеки; виявлення, запобігання, припинення та розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; захист власності від злочинних посягань (п. 1 Статуту № 404).

Підпунктами «а», «б» та «в» п. 124 Статуту № 404 визначено, що патрульні і постові наряди зобов'язані: а) виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою профілактичні та розшукові заходи, передбачені чинним законодавством; б) припиняти адміністративні правопорушення; в) виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, суд зазначає, що під час розгляду даної справи представником відповідача 1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення чи кримінального злочину особою, у якої перебував предмет, схожий на зброю.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що зазначений предмет органами внутрішніх справ, в тому числі і під час проведення службового розслідування, не вилучався, відповідне його експертне дослідження не проводилося.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач запитував у особи, з-під поясного ременя якої виглядала рукоятка можливої зброї щодо її походження, на що була надана відповідь, яка вказувала на те, що це не є зброя.

Отже, відповідачами не доведено факту порушення позивачем вимог п. п. «а», «б» та «в» п. 124 Статуту № 404 та, відповідно, настання будь-яких наслідків стосовно неналежного виконання позивачем службових обов'язків.

Також, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що позивач не мав жодних дисциплінарних стягнень на час проведення службового розслідування та видачі оскаржуваного наказу.

На переконання суду, відповідач 1 приймаючи оскаржуване рішення керувався лише тим, що інцидент з позивачем був відповідним чином інтерпретований журналістами телеканалу « 1+1».

Поза увагою відповідача 1 залишилося ставлення позивача до виконання службових обов'язків, службові характеристики, рівень кваліфікації позивача, його освіта і та інші дані.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що дисциплінарне стягнення, накладене на позивача, не відповідає тяжкості вчиненого ним проступку і ступеню його провини.

За вказаних обставин, суд дійшов правильного висновку стосовно визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 589 від 01.10.2014 року в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Разом з тим, в подальшому наказ № 589 від 01.10.2014 року став підставою для винесення відповідачем 1 Наказу «Щодо особового складу» від 17 жовтня 2014 року № 1028 о/с, на підставі якого позивача, відповідно до пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, 20 жовтня 2014 року звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

Таким чином, саме наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 1028 о/с від 17.10.2014 року став підставою для звільнення 20.10.2014 року позивача з органів внутрішніх справ, що також підтверджується копією Трудової книжки, оформленої на ім'я позивача.

Суд першої інстанції зазначив, що поновлення позивача на посаді передбачає скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 1028 о/с від 17.10.2014 року, яким його було звільнено з органів внутрішніх справ.

Оскільки, позивачем даний наказ не оскаржується, то суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту, у зв'язку з чим, не може бути вирішено питання про поновлення позивача на посаді, яку останній займав перед звільненням та виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд поновити його на посаді, але наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 1028 о/с від 17.10.2014 року, на підставі якого його було звільнено не скасовано, а тому, колегія суддів дійшла висновку, про необхідність виходу за межі позовних вимог для повного захисту прав позивача, у зв'язку з чим даний Наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Окрім цього, відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Враховуючи наведене, колегія суддів, також, відповідно до частини другої статті 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ України на посаді міліціонера конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві з 20 жовтня 2014 року та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з цієї ж дати.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2, про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідача 1, та про скасування постанови суду - в частині відмови в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2015 року - в частині відмови в задоволенні позовних вимог - скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві щодо особового складу № 1028 о/с від 17 жовтня 2014 року визнати протиправним та скасувати.

Поновити ОСОБА_2 на посаді міліціонера конвойної служби міліції Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві з 20 жовтня 2014 року.

Зобов'язати Солом'янське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 20 жовтня 2014 року по день виконання рішення суду.

Зобов'язати Солом'янське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві протягом одного місяця з дня набрання постановою суду законної сили подати до суду звіт про її виконання.

Постанова в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 27.03.2015 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Старова Н.Е.