Справа № 205/6178/13-а
Суддя: Таус М. М.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

11.03.2015 Єдиний унікальний номер 205/6178/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м. Дніпропетровська

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії, здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

23 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії, здійснити перерахунок та виплату пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 27 червня 1993 року вона перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, де отримувала пенсію за віком. 17.10.2001 року виїхала на постійне проживання до Ізраїлю. У зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю їй було припинено виплату пенсії. Рішенням Конституційного суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ч.1 ст.49 та другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим 15.05.2013р. вона звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком. Листом відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії посилаючись на те, що оскільки вона постійно проживає за кордоном, то не має право на призначення та виплату пенсії в Україні.

На підставі вищевикладеного просить зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська поновити ОСОБА_1, виплату пенсії з 07.10.2009 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська нараховувати та виплачувати ОСОБА_1, пенсію за віком починаючи з 07.10.2009 року.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, в особі свого представника, до суду надав свої письмові заперечення на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, та перевіривши надані докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 була призначена пенсія за віком у 1993 році, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 30.04.1993 року.(а.с.19).

17.10.2001 року ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, що підтверджується копією закордонного паспорту громадянина України (а.с.20).

З 2001 року виплата пенсії була припинена відповідно до ст.ст. 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

28 травня 2013 року позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про поновлення виплати пенсії за віком на території України. (а.с.17).

05.06.2013 року листом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, позивачці було повідомлено, що на підставі рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року нарахування та виплата пенсій громадянам, які проживають в державах, з якими не укладено відповідних договорів, буде проводитися після приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими не укладено відповідного договору, у зв'язку з чим було відмовлено у поновленні пенсії.

Питання виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регламентується Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно з положенням другого речення ст. 51 Закону, під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для поновлення виплати раніше призначеної пенсії, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який був чинний на момент виїзду позивача за кордон, громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 якого, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відповідно до статті 152 частини 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону втратили чинність з 07.10.2009 року, тобто від дати прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009.

Як вже зазначалося, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Посилання відповідача у своїх запереченнях, що позивачкою було надано лише копії документів, які належним чином не завірені, суд вважає необґрунтованим.

Оскільки, Постановою Пенсійного фонду України від 22.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пунктом 15 зазначеного порядку визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення пенсії цього виду. Оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена в 1993 році, то в потворному призначенні та наданні документів потреба відсутня.

За таких обставин, суд вважає, що право позивача має бути відновлене шляхом визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання останнього поновити виплату пенсії за віком, на підставі заяви позивача від 28.05.2013р., з дня звернення, тобто, з 28.05.2013 року.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, оскільки вони є необґрунтованими та недоведеними.

Керуючись ст.ст. 19, 152 Конституції України, ст. 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 18, 19, 71 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії, здійснити перерахунок та виплату пенсії - задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська поновити виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 28.05.2013 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська нараховувати та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком з 28.05.2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд Ленінського району м. Дніпропетровська у порядку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; якщо була подана апеляційна скарга, то постанова суду набиратиме законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Таус М.М.