Справа № 815/6984/13-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6984/13-а

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Скрипченка В.О.

за участю секретаря - Мамедової С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року за адміністративним позовом Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на неправомірність висновків Державної фінансової інспекції в Одеській області (надалі - ДФІ) щодо недоотримання державним та місцевим бюджетами коштів, які мали бути стягнуті як пеня, відсутність з боку позивача контролю за цільовим використанням кредитних коштів, використання коштів кредиту, наданого на придбання житла в іншому населеному пункті (м. Іллічівськ) для громадянина, що призвело до завдання матеріальної шкоди бюджету м. Одеси, просив суд: визнати протиправною та скасувати вимогу ДФІ від 04 вересня 2013 року №15-32-23-14/8797 про усунення порушення виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (надалі - Управління) за період з 01 червня 2010 року по 01 червня 2013 року.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 14 жовтня 2013 року ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову Управління. Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував вимогу ДФІ від 04 вересня 2013 року №15-32-23-14/8797 про усунення порушень виявлених відповідачем.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що: ОСОБА_1 на час отримання грошей вже підписала кредитний договір за яким сплатила частину обов'язкових щоквартальних платежів; в м. Одесі були відсутні інші об'єкти житлового будівництва на які б могли спрямуватися кошти на умовах Положення з метою забезпечення громадським житлом; ОСОБА_1 було змінено (згідно до додаткової кредитної угоди №1 від 08 листопада 2010 року) кредитну угоду від 27 листопада 2008 року №220/08) об'єкт будівництва на інший (АДРЕСА_1) що повністю відповідає цільовому призначенню коштів згідно «Положення про Одеське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ст. 10 Закону України «Про сприяння цільовому становленню та розвитку молоді в Україні».

В апеляційній скарзі ДФІ, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, однак не обґрунтовуючи вимог та не зазначаючи у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та/або застосування норм права, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

В письмових запереченнях Управління спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, визначено, що ДФІ є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

ДФІ здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення ДФІ має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що ДФІ відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу стосовно усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

При цьому, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 17 червня 2013 року по 05 серпня 2013 року ДФІ була проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності Управління за період роботи з 01 червня 2010 року по 01 червня 2013 року.

За наслідками ревізії складено акт від 12 серпня 2013 року №06-76/22 де зазначено про встановлені факти несвоєчасного погашення позичальниками кредитів, наданих з державного та місцевого бюджетів, що призвело до виникнення станом на 01 червня 2013 року простроченої заборгованості перед державним бюджетом по фінансовим зобов'язанням позичальників у сумі 261300 грн., місцевим бюджетом - 145800 грн. Прострочена заборгованість (понад 120 днів) рахується в бухгалтерському обліку на рахунку 377 «Розрахунку з іншими дебіторами». Станом на 01 червня 2013 року нарахування пені та заборгованість позичальників по сплаті пені в бухгалтерському обліку Регіонального управління не відображалася. В наслідок не проведення претензійно-позовної роботи з стягнення пені з позичальників, якими не виконуються умови договорів в частині своєчасного повернення отриманих кредитних коштів через сплив терміну позовної давності, по розрахункам з 22 позичальниками у сумі 52055 коп. 86 грн. державним бюджетом недоотримано - 31589 грн. 81 коп. місцевим бюджетом недоотримано - 19466 грн. 05 коп.

Відповідно до п.33 Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 травня 2001 року №584 кошти, що сплачуються в рахунок погашення кредитів, наданих з державного (місцевого) бюджетів і пеня зараховуються до надходжень спеціального фонду державного бюджету (місцевого бюджету) в установленому порядку і одночасно спрямовуються на подальше надання кредитів. Термін позовної давності для стягнення пені визначений п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України.

В порушення вимог наведеного вище нормативно правового акту, через сплив терміну позовної давності для стягнення пені по рахункам з 22 позичальниками, позивачем не проведено претензійно-позовної роботи з стягнення пені з позичальників, які не виконують умови договорів щодо своєчасного повернення отриманих кредитних коштів. Внаслідок допущеного порушення державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитки) на суму 32589 грн. 81 коп., місцевому бюджету 19466 грн. 05 коп.

Посилання Управління на ту обставину, що пеня не є збитком, оскільки є лише санкцією за неналежне виконання зобов'язань не може спростувати того факту, що в результаті бездіяльності позивача до державного і місцевого бюджетів не надійшли кошти, які повинні зараховуватися до надходжень спеціального фонду державного бюджету (місцевого бюджету) в установленому порядку і одночасно спрямовуватися на подальше надання кредитів молодим громадянам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не дано належної оцінки наведеним обставинам та прийнято рішення тільки з врахуванням позиції позивача.

Що стосується кошті отриманих ОСОБА_1 з бюджету м. Одеси, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Рішенням Одеської міської ради від 14.05.2010 № 5866-V «Про бюджет - Одеси на 2010 рік» на 2010 рік затверджено обсяг надання кредитів у сумі 168000 грн., які надійшли на рахунок Управління 27.08.2010 та використані на надання кредиту ОСОБА_1 (перераховані на особовий рахунок ОСОБА_1 01.10.2010).

На час надходження з бюджету м. Одеси коштів у сумі 168000 грн. та перерахування їх на особовий рахунок ОСОБА_1 між Управлінням та позичальником діяв кредитний договір від 27.11.2008 № 220/08, предметом якого було надання прямого адресного кредиту у сумі 242500 грн. на будівництво житла площею 56,9 кв.м. згідно з проектом за адресою АДРЕСА_1.

З підстав визначених розділом 5 «Організаційне забезпечення» Міської програми та п.6,2 кредитного договору від 27.11.2008 № 220/08, керуючись рішенням кредитного комітету від 11.10.2010 № 275м (узгодженого з головою Іллічівської міської ради) укладено додаткову угоду від 08.11.2010 до кредитного договору від 27.11.2008 № 220/08 з позичальником ОСОБА_1 про зміну адреси будівництва житла (з адреси: АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_1) та збільшення розміру кредиту на суму 266300 грн. Фактична вартість квартири склала 826200 грн., з яких сума кредитних коштів становить 508800 грн..

На виконання робіт по будівництву зазначеного житлового будинку позивачем укладено угоду від 08 грудня 2010 з ТОВ «Стройтехснаб». Плановий термін введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2010 року. Однак, станом на 01 червня 2013 зазначений об'єкт будівництва не введено в експлуатацію та позичальником ОСОБА_1 житло не отримано. Прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів за даними бухгалтерського обліку Управління відсутня.

Всього від часу підписання додаткової угоди від 08 листопада 2010 до часу підписання кредитного договору від 27.11.2008 № 220/08 на рахунок ОСОБА_1, яка є мешканцем м. Іллічівськ було перераховано кошти у сумі 220400 грн. які надійшли з бюджету м. Одеса, в тому числі у 2009 році - 52400 грн., у 2010 році - 168000 гривень.

Згідно до угоди від 24 вересня 2010 № 477/09, укладеної ОСОБА_1 з публічним акціонерним товариством «Фінансова Компанія «СТС- ІНВЕСТ» фінансування будівництва здійснювалось Регіональним управлінням за кошти акумульовані на особовому рахунку ОСОБА_1 через ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» (м. Іллічівськ) Кошти, акумульовані на особовому рахунку ОСОБА_1, отримані з бюджету м. Одеси - 220400 грн., особовий внесок позичальника - 349800 грн. і кошти отримані з бюджету м. Іллічівськ - 283400 грн. були перераховані на рахунок ПАТ «Фінансова компанія «СТС-Інвест» 24 листопада 2010 року.

Проведення зустрічної звірки в ПАТ «Фінансова Компанія «СТС-ІНВЕСТ» не було можливим через не встановлення фактичного находження зазначеного господарського товариства за місцем реєстрації (довідка Головного управління Міністерства доходів та зборів в Одеській області).

Отже, порушуючи ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування», рішення Одеської міської ради від 20.01.2009 № 4078-У «Про бюджет міста Одеси на 2009 рік», Рішення Одеської міської ради від 14.05.2010 № 5866-V «Про бюджет Одеси на 2010 рік» та рішення Одеської міської ради від 22.01.2008 №2148- V «Про затвердження Міської програми реалізації завдань державної політики у сфері забезпечення молоді житлом у 2008-2012 роках», метою якої є забезпечення доступним житлом територіальної громади м. Одеси, без узгодження з Одеською міською радою, кошти міського бюджету м. Одеси за КТКВ 250908 «Надання пільгового довгострокового кредиту громадянам на реконструкцію та будівництва житла» КЕКВ 4113 «Надання інших внутрішніх кредитів» були використані на придбання житла в іншому населеному пункті (м. Іллічівськ) для громадянки, яка зареєстрована в м. Іллічівськ, це призвело до необґрунтованого використання коштів бюджету м. Одеси в 2010 році у сумі 220 416грн.21 коп., з яких станом на 01 червня 2013 року повернуто до бюджету м. Одеси - 16421грн.20 коп.

Таким чином, ДФІ було встановлено, що укладена Товариством, у особі директора Стацишина О.А. додаткова угода від 08 листопада 2010 до кредитного договору від 27 листопада 2008 року №220/08, в частині зміни адреси будівництва, призвела до збитків на суму 203995грн.01 коп.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, постійно проживала в м. Іллічівськ Одеської області та мала право отримати кредит на житло в м. Одесі. Кредитні кошти бюджету м. Одеси були перераховані ОСОБА_1 на будівництво житла за адресою: АДРЕСА_1. Однак, у зв'язку із зупиненням будівництва цього об'єкту, порушенням кримінальних справ стосовно директорів забудовника, кошти наданого кредиту та особистий внесок позичальника були повернуті на особовий рахунок ОСОБА_1

ОСОБА_1 (що має 4 дітей) було підписано кредитний договір за яким вона сплатила частину обов'язкових щоквартальних платежів, їй було змінено об'єкт будівництва на інший - квартиру АДРЕСА_1 вересня 2013 року ДФІ видано вимогу №15-32-23-14/8797 про усунення порушень виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Управління де ставились вимоги: - Розглянути матеріали ревізії на виробничий нараді, прийняти рішення та притягнути до матеріальної та дисциплінарної відповідальності оповідальних осіб; - розглянути питання, щодо відповідності займаної посади винних допущені порушень осіб; - перерахувати до бюджету м. Одеси кошти, які були використані на придбання житла в іншому населеному пункті (м. Іллічівськ) для громадянки, яка зареєстрована в м. Іллічівськ, що призвело до необґрунтованого використання коштів бюджету м. Одеси в 2010 році у сумі 203995 грн.01 коп., або відшкодувати порушення за рахунок посадової особи, з вини якої допущено необґрунтоване використання коштів бюджету м. Одеси; - в порушення п. 33 Положення № 584 внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи з стягнення пені з позичальників, якими не виконуються умови договорів в частині своєчасного повернення отриманих кредитних коштів через сплив терміну позовної давності для стягнення пені по розрахункам з 22 позичальниками у сумі 52055 грн. 86 коп., державним бюджетом недоотримано - 32589 грн. 81 коп. місцевим бюджетом - 19466 грн. 05 коп. У зв'язку з цим ДФІ вимагала: - розглянути можливість щодо поновлення термінів позовної давності або стягнути суму втрачених доходів за рахунок посадової особи з вини якої допущено сплив терміну позовної давності. За результатами ревізії розробити відповідні заходи щодо недопущення у подальшому недоліків та порушень, виявлених ревізією.

Наведеним вище обставинам справи суд першої інстанції не дав належної правової оцінки пославшись на ст. 546 ЦК України та ст. 232 ГК України, як на підставу, за якою нарахування та стягнення пені за договорами з боку позивача є його правом на забезпечення основного господарського зобов'язання, а не обов'язком, визнав протиправною заявлену вимогу.

У справі, що розглядається, Управління пред'явило позов про скасування вимоги в якій зазначено про усунення порушень виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності позивача, а саме шляхом зобов'язання виконати певні дії та перерахувати до бюджету м. Одеси кошти, які були незаконно використані Управлінням. Така вимога є законною і обґрунтованою, виданою у межах повноважень ДФІ, встановлених Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»

Згідно до п.3 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи…».

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції викладені в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року не відповідають встановленим під час судового засідання обставинам справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення та ухвалити нову постанову суду про відмову Управлінню у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Одеській області - задовольнити повністю.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року - скасувати та прийняти нову постанову суду.

У задоволенні адміністративного позову Одеського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування вимоги - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: