Справа № 820/1487/15
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 березня 2015 р. № 820/1487/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення від 23 січня 2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Федоренко Андрія Івановича № 18817700 про відмову у скасуванні запису;

- скасувати рішення від 23 січня 2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Федоренко Андрія Івановича №18817700 про відмову у скасуванні запису;

- зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції:

- перенести до Державного реєстру прав всі записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, в тому числі перенести наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотеки та/або Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо квартири 2-х кімнатної за адресою: АДРЕСА_1;

- внести запис до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, перенесеного відповідно до запису № П-5-56383 в книзі № 1 Реєстру прав власності на нерухоме майно, здійсненного на підставі рішення від 26.03.2010 р. про державну реєстрацію права власності, реєстраційний № 29842530, згідно з якими право власності на квартиру 2-х кімнатну за адресою АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 04.03.2010 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тонкою М.О. 04 березня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за № 448 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що оскаржувані рішення прийняті без дотримання вимог діючого законодавства України, чим порушуються його права, свободи та інтереси, що потребує судового захисту.

Позивач та його представник за довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення.

Представник відповідача за довіреністю Дудкін Д.В. проти позову заперечував, посилаючись на те, що в даному випадку останній діяв згідно діючого законодавства України, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Третя особа в судове засідання не прибула, у зв"язку зі смертю, що є підставою для вирішення справи з урахуванням наявних письмових доказів, згідно до приписів ст. 128 КАСУ.

Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 23.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції із заявою про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_1 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2012 по справі № 2-16265/10.

23.01.2015 р. за результатами розгляду заяви про скасування державним реєстратором прав на нерухоме майно Федоренко Андрієм Івановичем прийнято рішення за № 18817700 про відмову у скасуванні вищезазначеного запису.

При вирішенні даного спору враховує наступні обставини та нормативні положення.

Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на теперішній час, врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 р., Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений І Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. №1141, Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 р., Порядком використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 р. та іншими нормативно-правовими актами України.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону, це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, саме внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 01.01.2013 р.

Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Таким чином, в Україні, на теперішній час, встановлено та діє заявочний публічно-правовий порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону, проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, встановлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 15 Закону, визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку І державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Заявник, відповідно до п. 13 Порядку, подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Отже, заявник в процедурі державної реєстрації речових прав самостійно формує, передбачений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень пакет документів, складає та подає до органу державної реєстрації за місцем розташування такого майна заяву, встановленої форми.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень, проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного, реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених м Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, відповідно до п. 15 Порядку, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей і про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення І державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, відповідно до п. 20 Порядку, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Отже, суд зазначає, що з наведених правових норм випливає, що державна реєстрація прав здійснюється за умови подання заявником державному реєстратору прав документів посвідчують факти виникнення, припинення, переходу речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та їх відповідності чинного законодавству України.

Державний реєстратор, відповідно до 4 ст. 9 Закону, самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Як свідчать докази у справі, оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором на підставі підпункту 2.14.2 пункту 2.14. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Так, відповідно до підпункту 2.14.2 пункту 2.14. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав, а саме: органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно проведено пошуки в Державному реєстрі прав, встановлена відсутність запису про право власності ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна право власності на який заявлено до скасування - кв. АДРЕСА_1.

Окрім того, державним реєстратором прав на нерухоме майно встановлена наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів запису в актуальному стані - обтяження нерухомого майна, право власності на який заявлено до скасування - кв. АДРЕСА_1 на підставі:

- №10648188 - арешт нерухомого майна, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2010, власник - ОСОБА_2;

- №12270827 - арешт нерухомого майна; заява про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна, ухвала Московського районного суду від 07.03.201 по справі №2/2027/2184/, суддя Задорожна А.М., власник - ОСОБА_8.

Відповідно до абзацу четвертого ст. 2 Закону, обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, відповідно до ч. З ст. З Закону, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З аналізу вказаних вище норм випливає, що обтяження речового права - права власності, та з огляду на п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону, є безумовною перешкодою у проведенні реєстраційних дій щодо заявленого до державної реєстрації нерухомого майна.

На підставі викладеного вище, суд вважає, що рішення відповідача в даному випадку ніяким чином не порушує прав, свобод та інтересів позивача, оскільки правові підстави на володіння, користування житлом за адресою: кв. АДРЕСА_1 у позивача не виникли, а тому його посилання на судові рішення, які надавалися ним до відповідача, є безпідставними. Окрім того, до теперішнього часу чинним є арешт нерухомого майна, що діє стосовно зазначеного житлового приміщення, що виключає будь-які дії щодо державної реєстрації відносно останнього.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, дотримав вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його оскаржувані рішення є правомірними, що дає суду підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову, оскільки позивачем у відповідності до ст. 71 ч. 1 КАСУ не надано доказів щодо обгрунтованості позовних вимог, а від так, відсутня необхідність судового захисту його порушених прав, свобод та інтересів у розумінні положень статті 2 КАСУ.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 27.03.2015 року.

Суддя Самойлова В.В.