Справа № 465/815/15-а
Суддя: Лозинський Б. М.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/815/15-а
Номер провадження 2-а/465/100/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.03.2015 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого- судді Лозинського Б.М.

при секретарі- Попик А.Б.

з участю позивача- ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської Ради про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства, суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 2 розпорядження відповідача від 14.08.2014 №364 «Про демонтаж самочинно встановленого засклення балкона квартири АДРЕСА_1», яким позивача зобов'язано у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно встановлене засклення балкона склопакетами та привести балкон у попередній стан.

Позовні вимоги обґрунтовувались протиправністю розпорядження відповідача щодо демонтажу засклення лоджії (а не балкону) внаслідок відсутності у чинному законодавстві України будь-яких норм щодо необхідності дозволів на таке, та навпаки наявності прямих норм, які не відносять засклення лоджій чи балконів до самочинного будівництва, а також відсутності порушень прав інших мешканців будинку внаслідок засклення й порушення відповідачем Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у місті Львові, а відтак позивач просив позов задовольнити повністю.

Відповідач письмових заперечень проти позову не надав та у судове засідання його представник не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про таке, а відтак відповідно до частини 2 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) суд вирішив розглянути дану справу на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши подані докази, заслухавши пояснення сторони і вияснивши всі фактичні обставини справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого:

За статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно визначень термінів, наведених у додатку Б до Державних будівельних норм (ДБН) В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», балкон - це виступаюча з площини стіни фасаду обгороджена площадка, що служить для відпочинку влітку, а лоджія - це перекрите й обгороджене у плані з трьох боків приміщення, відкрите до зовнішнього простору або засклене, що служить для відпочинку влітку. Засклена лоджія нє є верандою.

Із наявної в матеріалах справи фотографії будинку АДРЕСА_1 має одну лоджію, яка засклена склопакетом, а загалом в такому будинку №34 наявні лише лоджії та взагалі немає балконів, хоча з наведених вище визначень ДБН вбачається суттєва різниця між терміном «лоджія» та терміном «балкон», який вжито у оскаржуваному розпорядженні відповідача.

З преамбули розпорядження відповідача від 14.08.2014 №364 вбачається, що воно прийняте за результатами розгляду доповідної записки ЛКП «Магістральне», висновку міжвідомчої комісії та на підставі статті 152 ЖК України, рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у місті Львові».

За статтею 152 чинного Житлового кодексу Української РСР, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

За частиною 1 статті 376 чинного Цивільного кодексу України (ЦКУ) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Суд виходив із того, що за частиною 2 статті 383 ЦКУ власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Чинним пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773) зокрема визначено, що для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків не належать до самочинного будівництва:

перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень;

влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах;

влаштування перегородок в підсобних приміщеннях;

демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор;

демонтування камінів, грубок, печей (без перекривання вентиляційних шахт, димоходів);

зменшення площ за рахунок утеплення, оздоблення стін;

перестановка інженерного та сантехнічного обладнання в межах призначених приміщень;

засклення балконів та лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

У Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за №927/11207), наведено визначення термінів «переобладнання» та «перепланування», а саме: переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів; перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Проте слід врахувати те, що ці Правила регулюють відносини щодо суб'єктів, які надають послуги з утримання багатоквартирних жилих будинків, а тому наведені визначення стосуються переобладнання та перепланування житла його приватним власником лише тією мірою, якою це не суперечить статті 383 ЦКУ.

Виходячи з усього наведеного вище, суд дійшов висновку, що засклення лоджій чи балконів не належить до самочинного будівництва, не є переплануванням чи переобладнанням жилого будинку чи квартири, ДБН В.2.2-15-2005 допускають засклення, а відтак таке не потребує жодних дозволів, а тому прийняте відповідачем розпорядження є протиправним.

Також суд взяв до уваги відсутність доказів, що засклення лоджії у квартирі, яка належить позивачу, будь-яким чином порушує прав власників інших квартир та санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку, тоді як, згідно пояснень позивача, навпаки таке засклення сприяє зменшенню тепловтрат, рівню шуму і т.п., що підвищує комфортність проживання в його квартирі.

Суд також виходив з того, що за пунктом 1.1 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у місті Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835, таке Положення регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури.

Згідно із пунктом 2.1 цього Положення, відповідальність за своєчасне виявлення, попередження і вжиття заходів щодо припинення самочинного будівництва покладається на уповноважених посадових осіб та інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

Також пунктом 2.6 зазначеного Положення передбачено, що на особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження (додається), протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації. Адміністративна комісія, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі, а за пунктом 2.7 акт-попередження у всіх випадках самочинного будівництва складається на момент його виявлення, тобто негайно, та реєструється у журналі реєстру самочинного будівництва (форма довільна). У справах, які належать до повноважень інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області,районні адміністрації скеровують акти-попередження у вказану інспекцію для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до п.4.1. Положення фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобов'язана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву на ім'я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

Суд встановив, що відповідачем не дотримано жодних з наведених вище норм, а відтак його розпорядження не відповідає вимогам Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у місті Львові.

Керуючись статтями 7-14, 18, 19, 69-71, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 розпорядження відповідача від 14.08.2014 №364 «Про демонтаж самочинно встановленого засклення балкона квартири АДРЕСА_1», яким позивача зобов'язано у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно встановлене засклення балкона склопакетами та привести балкон у попередній стан.

Стягнути із Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 73,08 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через Франківський районний суд м.Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Франківського

районного суду м.Львова: Лозинський Б.М.