Справа № 808/808/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Справа № 808/808/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., при секретарі Петрусь Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства "Запорізький електроапаратний завод"

до: Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.10.2014 № ,-

за участі представників сторін:

від позивача - Ануфрієва В.П. (довіреність № Э-5/022 від 23.02.2015),

Мартиновська Л.В. (довіреність № Э-5/012 від 02.02.2015)

від відповідача - Дяченко Ю.Т.(довіреність № 97/08-29-10/014 від 13.01.2015)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Запорізький електроапаратний завод» до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.10.2014 № , яким позивачу донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 22056,00 грн. та штрафні санкції у сумі 11028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що законодавцем чітко зазначено, що право платника податку на податковий кредит виникає в періоді, в якому відбулося придбання товарів (робіт, послуг) або зроблена попередня оплата, але це право повинне бути підтверджене належним чином оформленою податковою накладною. На дату складання декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року суми податку, підтверджена податковою накладною, яка оформлена у відповідності до вимог статті 201 ПК України.

Суть допущеної помилки у реєстрі отриманих та податкових накладних за липень 2014р. (зазначені у графі «дата виписки» «31.07.2014р.» замість «30.07.2014р.»), а також та обставина, що дана помилка та її виправлення не призвело до змін у складі податкового кредиту позивача та податкових зобов'язань контрагента, який видав податкову накладну та зареєстрував її у Єдиному реєстрі податкових накладних, виправлення позивачем помилки та надання до податкових органів пояснення до винесення оскаржуваного ППР, робить безпідставними висновки податкового органу щодо заниження податку на додану вартість за спірний період.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Надали пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Зокрема, пояснив, що позивачем до складу податкового кредиту липня 2014 року, в порушення приписів Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. N 1246, ст. 198, ст.201 Податкового кодексу України, віднесено суми ПДВ по податкових накладних, які не проведені в єдиному реєстрі.

Таким чином, чинним законодавством передбачено надання платниками податку до контролюючого органу копій записів в реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за звітний період в електронному вигляді, доводи Позивача, не спростовують висновків акту камеральної перевірки від 19.09.2014 № 93/15-3/14281020 відносно встановлених порушень та не можуть бути підставою для скасування податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Відповідно до ст.160 КАС України, 04.03.2015 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення сторін, судом установлені наступні обставини.

Із матеріалів справи вбачається, що фахівцями ДПІ було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за липень 2014 року (акт ДПІ від 19.09.2014 №93/15-3/14281020) встановлено, що ПАТ «Запорізький електроапаратний завод» на порушення п. 198.2, п. 198.6 ст. 198. п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України неправомірно віднесено до складу податкового кредиту у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року суму ПДВ по взаємовідносинам з контрагентом ПНВФ «ЕЛМС» у розмірі 22056 грн. по податковій накладній від 31.07.2014 № 3, факт реєстрації якої в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутній, то призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на 22056 гривень.

За результатами перевірки прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення від 07.10.2014 №.

У зв'язку з тим, що за результатами попередньої перевірки ПАТ «Запорізький електроапаратний завод» (акт ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 18.10.2013 № 104/08-29-22-1308/14281020) було встановлено заниження податку на додану вартість за липень 2013 року.

Зважаючи на виявлені порушення, ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення - рішення від 29.10.2013 № .

Не погодившись із винесеним рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку, але за результатами оскарження податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скарга без задоволення.

Висновки Акту перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, обґрунтовані тим, що підприємство позивача віднесло до податкового кредиту суми ПДВ по податковим накладним, які не були зареєстровані в єдиному реєстрі.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає висновки акту перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, необґрунтованим, у зв'язку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятого повідомлення-рішення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 14.1.181, п. 14.1.18 Податкового кодексу України (далі ПКУ) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 98 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно із п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами указаної статті встановлено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Тобто, законодавцем чітко зазначено, що право платника податку на податковий кредит виникає в періоді, в якому відбулося придбання товарів (робіт, послуг) або зроблена попередня оплата, але це право повинне бути підтверджене належним чином оформленою податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПКУ податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 ст.201 ПКУ встановлено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 201.6 та 201.8 ст.201 ПКУ податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до Державної податкової адміністрації України є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару; складається в момент виникнення податкових зобов'язань; підлягає реєстрації в єдиному реєстрі, але така реєстрація відбувається не обов'язково в момент виникнення податкових зобов'язань (тобто податкова накладна є дійсною); надається платнику податку після реєстрації та зареєстрована податкова накладна дає право на включення до податкового кредиту в періоді, в якому відбулося придбання товарів (робіт, послуг) або зроблена попередня оплата, а не по даті реєстрації та отримання податкової накладної. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Із матеріалів справи вбачається, що на дату складання декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року сума податку, підтверджена податковою накладною, яка оформлена у відповідності до вимог статті 201 ПК України.

Відповідно до Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.11.2013р. №708, виправлення помилки в Реєстрі здійснюється методом «сторно» за правилами, передбаченими для бухгалтерського обліку, у момент виявлення такої помилки. Коригування помилкових записів у Реєстрі не призводить до потреби формування нових (уточнюючих) реєстрів.

27.08.2014р. ДПІ в Орджонікідзевському районі надіслала запит про надання інформації з документальним підтвердженням щодо взаємовідносин з ПНВФ «ЕЛМС», які дають право на формування податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2014р.

Як пояснив позивач в ході судового розгляду, під час підготовки запитаної податковим органом інформації, ПАТ «ЗЕАЗ» була виявлена помилка, а саме: податкова накладна №3 складена ПНВФ «ЕЛМС» 30.07.2014р. відповідно до вимог чинного законодавства, отримана ПАТ «ЗЕАЗ» 31.07.2014р. і зареєстрована в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Однак при складанні звичайного реєстру податкових накладних в колонці 3 Розділу II реєстру «дата складання», позивачем помилково була вказана дата 31.07.2014р. (тобто дата її отримання, а не дата складання ).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, в Єдиному реєстрі податкових накладних всі реквізити в т.ч. і «дата складання» вказані правильно.

ПАТ «ЗЕАЗ» зазначена помилка була виправлена методом «сторно» як того вимагає Порядок №708 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), про що складено виправлений реєстр виданих та отриманих податкових накладних і про що відповідача було повідомлено листом №3-15/163 від 17.09.2014р. з наданням підтверджуючих документів.

Відтак, податковий орган був повідомлений про виправлення помилки до дати винесення оскаржуваного повідомлення-рішення.

Більш того, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що допущена ПАТ «ЗЕАЗ» помилка у реєстрі отриманих та податкових накладних за липень 2014р., в частині зазначення дати видачі податкової накладної не призводить до змін у складі податкового кредиту позивача, а тому, позивач позбавлений обов'язку подавати уточнену податкову звітність з податку на додану вартість.

За приписами абз.2 п. 198.6 ПК України відповідальність виникає тільки тоді, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими, не належним чином оформленими та зареєстрованим податковими накладними.

Натомість, будь-які порушення щодо оформлення та відсутності податкових накладних спростовується матеріалами перевірки.

З наведеного випливає, що висновки перевіряючих про момент виникнення права на податковий кредит за датою реєстрації податкової накладної в Державному реєстрі суперечать приписам п. 198.6 та ст.201 ПК України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 22056 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 11028 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький електроапаратний завод" () судові витрати у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 25.03.2015.

Суддя О.М. Нечипуренко