Справа № 429/8586/12
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2015 рокусправа № 429/8586/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року

у адміністративній справі № 429/8586/12 за позовом прокурора м. Павлограда Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про встановлення факту звернення до управління ПФУ та призначення пенсії,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.10.2012 р. задоволено поданий прокурором м. Павлограда Дніпропетровської області у серпні 2012 року адміністративний позов в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, встановлено факт звернення ОСОБА_1 06.09.2006 року, 26.09.2006 року та 12.10.2006 року до УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії, та зобов'язано вказаний пенсійний орган призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06 вересня 2006 року по 08 січня 2009 року

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем по справі з підстав неправильного застосування норм матеріального права, та неврахування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору у цій справі, у зв'язку з чим просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову прокурору у задоволені адміністративного позову прокурора, заявленого на користь пенсіонера ОСОБА_1

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача по справі підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки у 2006 році ОСОБА_1 офіційно заяву встановленої форми про призначення пенсії за віком не подавав, а на його звернення за консультацією з питань призначення пенсії він отримав вичерпні та обґрунтовані роз'яснення які саме документи необхідно представити для призначення пенсії, що зафіксовано в журналі звернень громадян. Вказує на те, що ОСОБА_1 за його заявою на підставі наданих ним документів було призначено пенсію з 09.01.2009 року, яка виплачується до наступного часу, і відповідно правових підстав для призначення пенсії вдруге за минулий час немає.

Прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги пенсійного органу, наполягаючи на задоволенні заявленого у цій справі позову в повному обсязі.

Пенсіонер ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на порушенні його пенсійних прав з боку УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, проте позов прокурора в заявленій у цій справі редакції не підтримав вказуючи на те, що звертаючись до прокурора за захистом своїх прав очікував порушення кримінальної справи, або вжиття прокурором інших заходів, внаслідок яких йому будуть нараховані та виплачені недоотримані ним грошові кошти за період з 06.09.2006 року до 09.01.2009 року, тобто, з дня першого його звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії і до дня, коли йому була призначена пенсія за віком на підставі саме тих документів, які ним надавалися відповідачу у вересні 2006 року. При цьому, ОСОБА_1 підтвердив, що в судовому порядку ним не оскаржувалося розпорядження відповідача про призначення йому пенсії за віком з 09.01.2009 р., також як і не оскаржувалося в апеляційному порядку рішення Павлоградського міськрайонного суду від 23.08.2012 р., яким йому відмовлено в задоволені вимог про неправомірність дій УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо не призначення, не нарахування та невиплати пенсії за віком і про зобов'язання пенсійного органу призначити, нарахувати та виплати йому пенсію за віком з 04.08.2009 року по 08.01.2009 року з урахування індексу інфляції. Неодноразово під час апеляційного перегляду даної справи, ОСОБА_1 акцентував увагу колегії суддів, та вимагав витребувати у відповідача подану ним у 2006 році заяву (згідно журналу звернень) на бланку форми 10, та прийняту відповідачем у 2006 році постанову про відмову у призначенні йому пенсії, без яких ОСОБА_1 вважає неможливим правильно вирішити по суті виниклий у цій справі спір.

Під час апеляційного перегляду даної справи судовою колегією встановлено, що постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року (а.с.63-66 т.1) вже переглядалася в апеляційному та касаційному порядку.

Так, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013р. (а.с.159-160) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області (а.с.69-74 т.1) задоволено частково, постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.10.2012р. скасовано та відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.157 КАС України закрито провадження у справі за адміністративним позовом прокурора м.Павлограда Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про встановлення юридичного факту і зобов'язання вчинити певні дії.

За касаційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014 р. (а.с.294-296 т.1) ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013р. скасовано, а справу направлено до апеляційної інстанції для продовження її розгляду. Підставою для прийняття касаційною інстанцією вказаного рішення стали помилкові висновки суду апеляційної інстанції щодо непідвідомчості справи суду адміністративної юрисдикції та закриття провадження у ній на підставі п.1 та п.4 ч.1 ст. 157 КАС України, оскільки за змістом позову прокурор фактично порушив питання про протиправність дій органу Пенсійного фонду та зобов'язання останнього вчинити певні дії, що потребує оцінки судом, а формулювання вимог у прохальній частині позову щодо встановлення факту звернення позивача із заявами до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області не змінює правову природу спору та не робить його цивільним, а отже має вирішуватися як публічно-правовий спір, тому суд враховуючи приписи ч.2 ст.11 КАС України, мав вийти за межі позовних вимог для захисту прав, свобод чи інтересів сторін, про захист яких вони просять. Щодо застосування приписів п.4 ч.1 ст.157 КАС України, суд касаційної інстанції зазначив, що дана справа за позовом прокурора і раніше розглянута Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області справа по якій 15.03.2010р. було вже постановлено рішення - різняться за їх предметом та підставами, що виключає закриття провадження в даному випадку.

Переглядаючи постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року у цій справі, судова колегія бере до уваги вищенаведену позицію касаційної інстанції та рішення суду першої і апеляційної інстанції, які приймались за позовом ОСОБА_1 і прокурора, що звертався в інтересах ОСОБА_1 (а.с.96-99, 100-101, 102-103 т.1), а також рішення Жовтневого районного суду м.Днепропетровська від 14.07.2011 р. і ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2011 р. (а.с.92-95 т.1).

З урахування згаданих у попередньому абзаці судових рішень, які набрали законної сили і в силу ч.4 ст.72 КАСУ є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалено рішення суду саме в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, та наявних в матеріалах письмових доказів і встановлених під час розгляду справи фактичних обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга пенсійного органу підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям у справі іншої постанови, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст. 44 Закону Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV (тут та далі, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 1058-IV), заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону N 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Нормативно-правовим актом, який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій є Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846 (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку, заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Згідно з п. 5 Порядку, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

З аналізу наведених вище правих положень можна прийти до висновку, що призначення пенсії здійснюється відповідним Пенсійним органом за місцем реєстрації особи, яка звертається за її призначенням, виключно на підставі заяви про призначення пенсії та доданих до неї документів. Тобто, необхідною умовою для призначення пенсії є звернення особи з відповідною заявою.

Однак, як вбачається із матеріалів справи 03.09.2006 року ОСОБА_1 виповнилося повних 60 років, але на час його звернення до управління ПФ України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області у вересні та жовтні 2006 року в його паспорті була відсутня реєстрація за місцем проживання, що підтверджено долученої до матеріалів справи ксерокопією сторінок 11-12 паспорту ОСОБА_1 (а.с.84 т.1), де зазначено, що з реєстрації по АДРЕСА_1 він був знятий 24.01.2002 року, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 - лише 13.01.2009 року.

Крім того, на час звернення ОСОБА_1 до управління ПФ України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області у жовтня 2006 року, в паспорті та трудовій книжці його прізвище різнилося в написанні, так, в паспорті було зазначено «ОСОБА_1» (а.с.83 т.1), а в трудовій книжці зазначалося «ОСОБА_1» (а.с.91 т.1), що стало підставою для надання ОСОБА_1 усних роз'яснень, що зафіксовано в Журналі реєстрації особистого прийому (а.с.43-44 т.1).

Зазначені дії пенсійного органу перевірялися за зверненням ОСОБА_1 Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прокуратурою. Так, за зверненням ОСОБА_1 25.08.2008 року ГУ УПФУ в Дніпропетровській області була створена комісія та проведена службова перевірка за участю заявника, за результатами якої встановлено та долученими до матеріалів справи копіями документів підтверджено, що прізвище у паспорті ОСОБА_1 значиться як «ОСОБА_1» (а.с.83 т.1), у військовому квитку - «ОСОБА_1» (а.с.90 т.1), у свідоцтві про народження - «ОСОБА_1», у виданій архівним відділом Павлоградської міськради довідці про заробітну плату № 965 - «ОСОБА_1» (а.с.86 т.1), у трудовій книжці - «ОСОБА_1» (а.с.91), у зв'язку з чим комісією було запропоновано ОСОБА_1 звернутися до Павлоградського міськрайонного суду для встановлення факту належності трудової книжки щодо підтвердження його прізвища у відповідності до вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній,затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637 (а.с.75-77 т.1, а.с.71-72 т.2)

В матеріалах справи відсутня заява позивача про призначення пенсії з якою він звертався до відповідача у 2006 році, та рішення, яке б приймалося Пенсійним органом за результатами її розгляду (про призначення або відмову в призначенні пенсії).

Враховуючи викладені нормативно-правові положення, обставини справи та зібрані у справі докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення йому пенсії, як це передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не звертався.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи принцип офіційності з'ясування всіх обставин справи закріплений в ст.11 КАС України, під час апеляційному перегляду даної справи зобов'язував сторони надати суду додаткові докази, а саме заяви з якими позивач звертався до відповідача за призначенням пенсії у 2006 році та рішення, які прийняті за результатами їх розгляду. Крім того, для з'ясування можливості вирішення вимог прокурора про призначення ОСОБА_1 пенсії з вересня 2006 року при умові скасування Розпорядження УПФ від № 41 від 20.01.2009 р. (а.с.99 т.2), пенсійний орган зобов'язувався судовою колегією здійснити макетні розрахунки пенсії ОСОБА_1. за період з вересня 2006 року по кінець 2014 року.

На зазначену вимогу суду письмову відповідь надав лише пенсійний орган (а.с.42-43 т.2), в якій зазначив, що до 09.01.2009 року від ОСОБА_1 заяв про призначення пенсії за віком не надходило, і відповідно рішення з цього питання не приймалися, а згідно макетних розрахунків пенсії ОСОБА_1 за період з 04.09.2006 р. по 31.12.2014 р. (а.с.44-49 т.2) розмір щомісячно пенсійного забезпечення ОСОБА_1 значно зменшаться.

Також судовою колегією з'ясовано, що у прокурора сумнівів щодо законності призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 09.01.2009 року не виникає, і таку вимогу прокурор, також як і сам ОСОБА_1 не вважають за необхідне заявляти до суду, відповідно до чого у судової колегії відсутні правові підстави для скасування розпорядження Управління ПФУ в Дніпропетровській області № 41 від 20.01.2009 р. про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 09.01.2009 року (а.с.99 т.2), тим більш що у такий спосіб можуть бути порушені права ОСОБА_1 шляхом зменшення розміру його пенсії, яка виплачується йому в наступний час.

Вирішуючи вимоги прокурора щодо призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсійних виплат в період з 06.09.2006 року по 08.01.2009 року, судова колегія виходить з загального принципу пенсійного законодавства щодо можливості призначення пенсії лише один раз, з подальшим перерахуванням її розміру у випадку виникнення на це законних підстав.

За вказаних вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що спілкування пенсійного органу з ОСОБА_1 у вересні та жовтня 2006 року, також як і к 2008 року під час оскарження ним дій відповідача до Головного УПФУ - носити консультаційний та роз'яснювальний характер законодавства, і у призначенні пенсії ОСОБА_1, в розумінні п. 10 Порядку відповідачем не відмовлялося, відповідно правових підстав у судової колегії для визнання протиправними дій або бездіяльності пенсійного органу у відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії з вересня 2006 року - немає

Разом з тим, судова колегія наголошує на тому, що інспектор пенсійного органу, на прийом до якого звертався ОСОБА_1 зобов'язаний був належним чином та у спосіб передбачений законом роз'яснити ОСОБА_1 порядок і спосіб виправлення виявлених недоліків, та про його право написати заяву за формою 10, оскільки законом про пенсійне забезпечення передбачено, що право на пенсію у особи виникає з наступного дня після досягнення ним пенсійного віку, але відповідно до ст.37 Постанови ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року орган, що призначає пенсію, розглядає питання про її призначення тільки при зверненні особи з відповідною заявою, передбаченою в додатку № 4. Такий обов'язок інспектором пенсійного органу не було виконано, що саме і свідчить про протиправність дій посадової особи Управління пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо надання ОСОБА_1 роз'яснення з питань призначення пенсії під час його звернення 06.09.2006 року, 26.09.2006 року та 12.10.2006 року не в повному обсязі, та не у спосіб передбачений законом.

Разом з тим, неналежні роз'яснення пенсійним органом ОСОБА_1 його прав та обов'язків, не може слугувати підставою для призначення пенсії, нарахування та виплати його пенсійних грошових коштів за спірний період. В даному випадку може йти мова лише про відшкодування збитків ОСОБА_1, спричинених йому внаслідок несвоєчасного призначення пенсії, але вказане питання повинно бути предметом дослідження та вирішення по суті в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене , судова колегія вважає, що судом першої інстанції рішення у цій справі прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов прокурора в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року - скасувати, та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову прокурора м. Павлограда Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо надання не в повному обсязі ОСОБА_1 роз'яснення з питань призначення пенсії під час його звернення 06.09.2006 року, 26.09.2006 року та 12.10.2006 року.

В іншій частині позову - відмовити .

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов

Помічник судді Т.Л. Близнюк