Справа № 804/2328/15
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2015 р. Справа № 804/2328/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Лівобережна ОДПІ, позивач) звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач), в якому просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь державного бюджету суму податкового боргу в розмірі 2064, 60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) не сплачено грошові зобов'язання з єдиного податку у встановлені законом строки, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість на суму 2064, 60 грн. У добровільному порядку суму податкового боргу відповідач не сплачує, що стало підставою для звернення контролюючого органу до суду з даним позовом. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, представник позивача позовні вимоги підтримав.
На адресу відповідача судом направлено повістку про виклик у судове засідання, призначене на 04.03.2015 р., проте, конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання». Згідно до ч. 8 ст. 35 КАС України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.
У відповідності до ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець 01.12.2010 р., знаходиться на обліку як платник податків та зборів в Лівобережній ОДПІ.
Відповідно до заяви вх. № 1052/А від 10.01.2012 р. ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2012 р. знаходиться на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку ІІ групи.
Правовідносини щодо нарахування та сплати єдиного податку регулюються, зокрема, положеннями ПК України.
Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно до п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
У відповідності до норм п. 291.3 ст. 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Пунктом 293.1 ст. 293 ПК України визначено (в редакції станом на час виникнення боргу відповідача), що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Згідно п. 294.1 ст. 294 ПК України (в редакції станом на час виникнення боргу відповідача) податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.
Пунктом 294.4 ст. 294 ПК України передбачено, що для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб - підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку
Положеннями п. 295.1 ст. 295 ПК України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Відповідно до п. 295.2 ст. 295 ПК України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Судом встановлено, що відповідачем не сплачено самостійно нараховані на підставі заяви № 1052/А від 10.01.2012 р. грошові зобов'язання з єдиного податку в загальній сумі 2064, 60 грн. по наступних термінах сплати: 20.01.2013 р. - 229, 40 грн., 20.02.2013 р. - 229, 40 грн., 20.03.2013 р. - 229, 40 грн., 20.04.2013 р. - 229, 40 грн., 20.05.2013 р. - 229, 40 грн., 20.06.2013 р. - 229, 40 грн., 20.07.2013 р. - 229, 40 грн., 20.08.2013 р. - 229, 40 грн., 20.09.2013 р. - 229, 40 грн.
У відповідності до п. 14.1 п.п. 14.1.156 ст. 14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Керуючись положеннями ст. 59 ПК України, позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 20 від 21.01.2013 р. про обов'язок відповідача сплатити податковий борг у розмірі 443, 97 грн. Зазначена вимога була направлена відповідачу засобами поштового зв'язку та отримана відповідачем особисто 27.03.2013 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого долучена до матеріалів справи.
Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Податковий борг за податковою вимогою в повному обсязі сплачений не був, тому з урахуванням вищенаведеної норми нові податкові вимоги на адресу відповідача не направлялись.
В добровільному порядку заборгованість відповідача по єдиному податку з фізичних осіб погашена не була, відповідних доказів суду не надано. Докази оскарження зазначеної суми боргу чи вимоги податкового органу в матеріалах справи також відсутні.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь державного бюджету суму податкового боргу з єдиного податку в розмірі 2064 (дві тисячі шістдесят чотири) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Неклеса