Справа № 2а/0370/3174/12
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 47046/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Луцької заготівельно-збутової бази Волинської облспоживспілки на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2012 року у справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області до Луцької заготівельно-збутової бази Волинської облспоживспілки про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Луцька ОДПІ Волинської області 16.07.2011 року звернулася в суд з адміністративним позовом до Луцької заготівельно-збутової бази Волинської облспоживспілки, в якому просила стягнути податковий борг по податку на прибуток в сумі 321 744,98 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2012 року позов задоволено. Стягнуто з рахунків Луцької заготівельно-збутової бази Волинської облспоживспілки на користь держави податковий борг в сумі 321 744,98 грн. (триста двадцять одна тисяча сімсот сорок чотири грн. 98 коп.).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Луцька заготівельно-збутова база Волинської облспоживспілки оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що висновок про порушення підприємством п.п. 5.3.9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в частині віднесення до складу валових витрат не підтверджених відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення, зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку витрат є помилковим.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Луцька заготівельно-збутова база Волинської облспоживспілки з 11.10.1995 року перебуває на обліку як платник податків в органах державної податкової служби, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію №01782335 та довідками Волинського обласного управління статистики №1029 та Луцької ОДПІ про взяття на облік платника податків.

05.09.2008 року Луцькою ОДПІ проведена документальна виїзна позапланова перевірка Луцької заготівельно-збутової бази Волинської Облспоживспілки з питань взаємовідносин з СГД ОСОБА_1 (ід. н. НОМЕР_1) та СГД ОСОБА_2 (ід. н. НОМЕР_2) за період з 01.07.2007 р. по 31.12.2007 р.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення підприємством вимог п.1.32 ст.1, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 р. (із змінами та доповненнями) внаслідок чого занижено податок на прибуток за 3 квартал 2007 року на загальну суму 214 500 грн. 0 коп.

На підставі акту перевірки від 23.09.2008 року позивачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 06.10.2008 року №003272301/0, згідно якого нараховано податкове зобов'язання 321750,00 грн. (за основним платежем -214 500,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 107 250,00 грн.)

Станом на 03.11.2011 року за відповідачем рахується податковий борг по податку на прибуток в сумі 321 744,98 грн., який виник внаслідок несплати донарахованого податковим органом згідно податкового повідомлення-рішення №/0 від 06.10.2008 року податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 321 750,00 грн., з яких основного платежу - 214 500,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій - 107 250,00 грн., а також несплати самостійно визначеного зобов'язання з податку на прибуток згідно декларації від 08.08.2011 року в сумі 1 495,00 грн.

Враховуючи наявну переплату по податку на прибуток загальна сума податкового боргу з податку на прибуток складає 321 744,98 грн., що підтверджується довідкою про наявність боргу по платежах до бюджету, розрахунком по платежах до бюджету, зворотнім боком облікової картки платника по податку на прибуток.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг підприємства в сумі 321 744,98 грн., тобто сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій), самостійно узгоджена платником податків, станом на дату розгляду справи є непогашеною, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Податкова декларація, розрахунок, згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до статті 49.1 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно, обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 54.3 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

Згідно п.120.1 Кодексу неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно п. 56.2 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно п.57.3 Кодексу у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 20.1.18. ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

З матеріалів справи видно, що з метою погашення боргу відповідно до ст.59 Податкового кодексу України податковим органом була направлена і вручена податкова вимога №1891 від 17.08.2011 року.

Посилання апелянта на помилковість висновку податкового органу про нікчемність угод купівлі-продажу ягід чорниці, що привів до виникнення податкового боргу, не заслуговують на увагу, так як в матеріалах справи відсутні докази оскарження податкового повідомлення-рішення №/0 від 06.10.2008 року про донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 321 750,00 грн., з яких основного платежу - 214 500,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій - 107 250,00 грн., а також несплати самостійно визначеного зобов'язання з податку на прибуток згідно декларації від 08.08.2011 року в сумі 1 495,00 грн.

Відтак вказані вище суми є узгодженими і підлягають погашенню підприємством.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо стягнення з рахунків Луцької заготівельно-збутової бази Волинської облспоживспілки на користь держави податковий борг в сумі 321 744,98 грн. (триста двадцять одна тисяча сімсот сорок чотири грн. 98 коп.), так як дана сума боргу підприємством не оскаржена і непогашена.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Луцької заготівельно-збутової бази Волинської облспоживспілки залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2012 року у справі №2а/0370/3174/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук