Справа № 2-а-694/11
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Горегляд О.І.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" березня 2015 р. Справа № 2-а-694/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "20" травня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок та виплату підвищення пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 травня 2011 року позов задоволено частково. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області (далі - УПФ) здійснити нарахування і виплату ОСОБА_4 підвищення пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно з ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 11 вересня 2010 року до 20 травня 2011 року, включно, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 2, згідно з ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 (тридцяти) процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період часу з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 20 травня 2011 року, включно, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Постанову суду у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання та зобов'язано УПФ подати звіт про виконання даної постанови.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 відноситься до 2-ї категорії осіб, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, в спірний період проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю та мав право на ортимання підвищення до пенсії, як непрацюючий пенсіонер, та додаткової пенсії у розмірах, визначених ст.39, 51 Закону №796-ХІІ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом України № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Непрацюючим пенсіонерам доплата до пенсії проводиться в таких же розмірах.

Згідно із ст. 51 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 2, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Положення п.28 розділу II Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст.39 та ст.51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" і які обмежували права громадян, щодо виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вищенаведені положення ст.39 та ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та №530 від 28.05.2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Зазначеними постановами, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати або пенсії, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри доплат в твердій грошовій сумі та у розмірах до прожиткового мінімуму.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні розміру виплат у спірний період застосуванню підлягають саме статті 39,51 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ №1210 від 23.11.2011 року, що істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Проте, приймаючи рішення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про зобов'язання провести нарахування і виплату додаткової пенсії, згідно ст.51 Закону №796-ХІІ, за періоди з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 10 вересня 2010 року, суд залишив поза увагою приписи ч.2 ст.99, ст.100 КАС України.

Так, у відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.100 КАС - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду із адміністративним позовом 11 березня 2011 року та просив задовольнити позовні вимоги, починаючи з 01 січня 2007 року, поновивши строк позовної давності.

Ухвалою судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 травня 2011 року ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Адміністративний позов у частині заявлених вимог про перерахунок і виплату підвищення пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, за період часу з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року до 10 вересня 2010 року включно залишено без розгляду, у зв'язку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Водночас, судом безпідставно не залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання провести нарахування і виплату додаткової пенсії, згідно ст.51 Закону №796-ХІІ, за такий же період, посилаючись на положення статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за якими суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Так, приписи зазначеної статті підлягають застосуванню у випадку не виплати з вини пенсійного органу вже нарахованої пенсії, тоді як у спірних правовідносинах має місце не проведення нарахування та не виплата додаткової пенсії у розмірі, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, суд першої інстанції не врахував, що спірні правовідносини виникли з приводу перерахунку та виплати пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, а носить щомісячний та безстроковий характер. Про нарахування додаткової пенсії у меншому розмірі позивач знав при отриманні виплат кожного місяця.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що відсутні поважні причини пропуску строку, а тому не має підстав для його поновлення. Відтак, залишенню без розгляду підлягають вимоги ОСОБА_4, заявлені поза межами строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, постанова суду у частині задоволення позовних вимог за періоди з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 10 вересня 2010 року підлягає скасуванню із залишенням адміністративного позову в цій частині без розгляду.

У решті судове рішення слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 99, 100, 195, 197, 198, 203, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "20" травня 2011 р. у частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 2, згідно із ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 (тридцяти) процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період часу з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року до 10 вересня 2010 року включно, з урахуванням проведених виплат. Позовні вимоги ОСОБА_4 у цій частині залишити без розгляду.

У решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу Управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області м-н Будівельників,2,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400

- ,