Справа № 804/10772/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 р. справа № 804/10772/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Червяченко Д.В.

за участю сторін:

представників позивача Бурі Я.В., Ліпіна Ю.О.

представника відповідача Волошиної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро 2" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "П" від 08.04.2014 р. № , форми "В4" від 03.07.2014 р. № , форми "Р" від 03.07.2014 р. № , -

ВСТАНОВИВ :

24 липня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро 2» (далі - ТОВ «Приват-Агро 2», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Дніпропетровська ОДПІ, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми «П» від 08.04.2014 року № ;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 03.07.2014 року № ;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03.07.2014 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Дніпропетровською ОДПІ була проведена документальні виїзні перевірки ТОВ «Приват-Агро 2» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами яких складено акти перевірок № 170/22-02/36395658 від 24.03.2014 року та № 301/22-02/36395658 від 21.05.2014 року, висновки яких щодо завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток та про заниження ПДВ є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, у зв'язку із чим податкові повідомлення-рішення форми «П» від 08.04.2014 року № , форми «В4» від 03.07.2014 року № , форми «Р» від 03.07.2014 року № , прийняті на підставі даного акту, є протиправними та підлягають скасуванню (том 1, а.с. 148-157).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2014 року відкрито провадження у справі, та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

Представники позивача у судовому засіданні 18.02.2015 року позов підтримали та просили задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві, скасувавши податкові повідомлення-рішення форми «П» від 08.04.2014 року № , форми «В4» від 03.07.2014 року № , форми «Р» від 03.07.2014 року № .

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у запереченнях в яких він зазначає, що перевіркою позивача було встановлено завищення витрат всього на суму 3 042201,00 грн. та заниження податкових зобов'язань за рахунок здійснення операцій з реалізації продукції за цінами нижче виробничої собівартості, що призвело до завищення розміру від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток у розмірі 3 042201,00 грн.. Також вказує, що позивачем було неправомірно проведено коригування шляхом зменшення розміру податкового кредиту по загальній декларації з ПДВ та збільшення розміру податкового кредиту по скороченій декларації з ПДВ. Зазначає, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, відтак є цілком обґрунтованими та доведеними, у зв'язку із чим податкове повідомлення-рішення податкові повідомлення-рішення форми «П» від 08.04.2014 року № , форми «В4» від 03.07.2014 року № , форми «Р» від 03.07.2014 року № є правомірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши всі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро 2» зареєстровано 19.02.2009 року Дніпропетровської районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та з 20.02.2009 року перебуває на податковому обліку в Дніпропетровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

З 01.08.2012 року ТОВ «Приват-Агро 2» зареєстровано сільськогосподарським підприємством зі спеціальним режимом оподаткування податком на додану вартість, про що свідчить свідоцтво № 200056687.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що у період з 03.02.2014 року по 14.03.2014 року на підставі наказу № 51 від 21.01.2014 року згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, ст. 82 Податкового кодексу України, Дніпропетровською ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Приват-Агро 2» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки № 170/22-02/36395658 від 24.03.2014 року (том 1, а.с.16-57).

Перевіркою встановлено порушення:

1. п.п. 14.1.36, п.п.14.1.27, п.п.14.1.228 п.14.1 ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування всього у сумі 3 042201 грн., у тому числі: 1 квартал 2013 року у розмірі 1 338961 грн., 2 квартал 2013 року у розмірі 253325 грн., 3 квартал 2013 року у розмірі 689397 грн., 4 квартал 2013 року у розмірі 760518 грн.;

2. п.188.1 ст.188, п.209.1, п. 209.15 ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року по скороченій декларації (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) у сумі 411338 грн., у тому числі березень 2013 року - 59789 грн., квітень 2013 року - 184440 грн., жовтень 2013 року - 167109 грн.

А також, по скороченій декларації встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24) у розмірі 616988 грн., у тому числі за грудень 2013 року на суму 616988 грн.

3. абз. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме: відображені за 3 квартал 2012 року та за 4 квартал 2013 року нараховані та виплачені суми доходу ФОП у звіті за формою 1-ДФ.

Не погоджуючись із викладеними в акті перевірки висновками позивачем 28.03.2014 року були подані заперечення вих. № 23, за розглядом яких відповідачем направлено лист № 6516/10/04-17-22-02 від 04.04.2014 року, згідно якого висновок акту перевірки № 170/22-02/36395658 від 24.03.2014 року викладено у новій редакції, а саме:

перевіркою встановлено порушення:

1. п.п. 14.1.36, п.п.14.1.27, п.п.14.1.228 п.14.1 ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування всього у сумі 2 919688 грн., у тому числі: 1 квартал 2013 року у розмірі 1 277858 грн., 2 квартал 2013 року у розмірі 208908 грн., 3 квартал 2013 року у розмірі 689397 грн., 4 квартал 2013 року у розмірі 743525 грн.;

2. п.188.1 ст.188, п.209.1, п. 209.15 ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року по скороченій декларації (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) у сумі 411338 грн., у тому числі березень 2013 року - 59789 грн., квітень 2013 року - 184440 грн., жовтень 2013 року - 167109 грн.

А також, по скороченій декларації встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24) у розмірі 616988 грн., у тому числі за грудень 2013 року на суму 616988 грн. (том 1, а.с. 65-73).

На підставі акту перевірки № 170/22-02/36395658 від 24.03.2014 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «П» від 08.04.2014 року № , яким вказано про завищення ТОВ «Приват-Агро 2» суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за звітній період грудень 2013 року у сумі 2 919688 грн., податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 08.04.2014 року № , яким ТОВ «Приват-Агро 2» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за звітній період грудень 2013 року на суму 616988 грн. та податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.04.2014 року № , яким ТОВ «Приват-Агро 2» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 514182,50 грн., у тому числі: за основним платежем - 411338,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 102834,50 грн. (том 1, а.с.74-76).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем у адміністративному порядку, в рамках якого Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області 17.06.2014 року винесено рішення про результати розгляду скарги № 3722/10/04-36-10-08-09, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 08.04.2014 року № , скасовано податкові повідомлення-рішення від 08.04.2014 року № та № у розмірі 24503,00 грн., а у іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Судом встановлено, що у період з 12.05.2014 року по 16.05.2014 року на підставі наказу № 333 від 08.05.2014 року згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78, п.п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України Дніпропетровською ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Приват-Агро 2» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки № 301/22-02/36395658 від 21.05.2014 року (том 1, а.с.161-194).

Перевіркою встановлено порушення:

1. п.п. 14.1.36, п.п.14.1.27, п.п.14.1.228 п.14.1 ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування всього у сумі 2 919688 грн., у тому числі: 1 квартал 2013 року у розмірі 1 277858 грн., 2 квартал 2013 року у розмірі 208908 грн., 3 квартал 2013 року у розмірі 689397 грн., 4 квартал 2013 року у розмірі 743525 грн.;

2. п.188.1 ст.188, п.209.1, п. 209.15 ст.209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року по скороченій декларації (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) у сумі 411338 грн., у тому числі березень 2013 року - 59789 грн., квітень 2013 року - 184440 грн., жовтень 2013 року - 167109 грн.

А також, по скороченій декларації встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24) у розмірі 616988 грн., у тому числі за грудень 2013 року на суму 616988 грн.

Не погоджуючись із викладеними в акті перевірки висновками позивачем 26.05.2014 року були подані заперечення вих. № 44.

На підставі акту перевірки № 301/22-02/36395658 від 21.05.2014 року, з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 17.06.2014 року № 3722/10/04-36-10-08-09 Дніпропетровською ОДПІ були прийняті податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 03.07.2014 року № , яким ТОВ «Приват-Агро 2» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за звітній період грудень 2013 року на суму 613589 грн. та податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03.07.2014 року № , яким ТОВ «Приват-Агро 2» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 390235,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 97558,75 грн. (том 1 а.с.103-104).

Також, ТОВ «Приват-Агро 2» було подано до Міністерства доходів і зборів України скаргу від 27.06.2014 року та уточнення від 07.07.2014 року на податкові повідомлення-рішення від 08.04.2014 року № , від 08.04.2014 року № , від 08.04.2014 року № та від 03.07.2014 року № та № , за розглядом яких останнім було прийнято рішення № 12373/6/99-99-10-01-15 від 08.07.2014 року та рішення № 12785/6/99-99-10-01-15 від 17.07.2014 року, якими оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, скаргу - без задоволення (том 1 а.с.109-113, а.с.229-230).

Так, згідно матеріалів перевірки, на формування показників ТОВ «Приват-Агро 2» «доходи» у період з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування, мало вплив здійснення операцій з реалізації молока, великого рогатого скота у живій вазі, свиней у живій вазі, кормів тощо.

Судом встановлено, що 01.01.2013 року між ТОВ «Приват-Агро 2» (постачальник) та ФОП Виенко О.М. (покупець) було укладено договір поставки № 1/1/13, предметом якого є постачання товару: свині чи великий рогатий скот. На кожну партію товару складається специфікація, в якій зазначається ціна та кількість товару. Товар постачається на умовах EXW, навантаження товару на транспортні засоби на складі постачальника в момент відвантаження для здійснення поставки на користь покупця здійснюється силами та за рахунок постачальника.

Фінансово-господарські взаємовідносини за укладеним договором були оформлені виписаними постачальником видатковими накладними та оформленими податковими накладними до кожної партії поставки товару, копії яких наявні в матеріалах справи.

19.02.2013 року між ТОВ «Приват-Агро 2» (продавець) та ПП «М'ясна фабрика Дніпровсько-Жовтоводська асоціація заготівельників» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 2/19/02/13КП, предметом якого є постачання товару: свині. На кожну партію товару складається специфікація, в якій зазначається ціна та кількість товару, термін та умови поставки.

За умовами договору ТОВ «Приват-Агро 2» та ПП «М'ясна фабрика Дніпровсько-Жовтоводська асоціація заготівельників» було складено специфікацію № 1 на товар.

Фінансово-господарські взаємовідносини за укладеним договором були оформлені виписаними постачальником видатковими накладними та оформленими податковими накладними до кожної партії поставки товару, копії яких наявні в матеріалах справи.

19.02.2013 року між ТОВ «Приват-Агро 2» (продавець) та СТОВ «Агрофірма «Агросвіт» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 1/19/02/13 КП, предметом якого є постачання товару: свині. На кожну партію товару складається специфікація, в якій зазначається ціна та кількість товару, термін та умови поставки.

Фінансово-господарські взаємовідносини за укладеним договором були оформлені виписаними постачальником видатковими накладними та оформленими податковими накладними до кожної партії поставки товару, копії яких наявні в матеріалах справи, та відображені в реєстрі первинних документів на реалізацію свиней.

Також, до кожної парті рогатої худоби, що виставлена на реалізацію було складено акт визначення вгодованості.

У відповідності до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин та перевіряємого періоду), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу (підпункт 14.1.228 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.

Відповідно до ст. 149 Податкового кодексу України, податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

До складу валових витрат що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статті 141 цього Кодексу; крім витрат визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Приписами пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4. статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За приписами пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.4 статті 135 Податкового кодексу України, дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Згідно із пунктом 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпункті 1.2 пункту 1, підпункті 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88, який наведено вище, встановлено, що первинні документи на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, податковий облік формують саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку.

Так, актом перевірки № 301/22-02/36395658 від 21.05.2014 року зазначено, що перевіркою встановлено наявність операцій з реалізації продукції за цінами, що є нижчими, ніж виробнича собівартість виготовленої продукції, робіт, послуг і, як наслідок, отримання збитків на загальну суму 2 919688 грн., зокрема: у 1 квартал 2013 року - 1 277858 грн., 2 кварталі 2013 року - 208908 грн., 3 кварталі 2013 року - 689397 грн., 4 кварталі 2013 року - 743525 грн.

Слід зазначити, що в ході судового розгляду представником позивача було надано звіти про рух тварин і птиці на фермі з 2012 та 2013 рік (поросята, ремонтні свинки, свині на відгодівлі, бички, корови на відгодівлі, нетелі, телички) та роздруківки по оборотним рахунках 701 за 2013 рік та по оборотним рахункам 901 за 2013 рік, в яких відображено доходи від реалізації продукції та розрахунки формування собівартості реалізованої продукції, до складу якої входять наступні рахунки: довгострокові біологічні активи тваринництва, які оцінені по справедливій вартості (основне стадо та молодняк на дорощуванні та приріст тварин), поточні біологічні активи тваринництва по справедливій вартості, готова продукція (м'ясо та дерть), сільськогосподарська продукція (молоко), товари на складі (обіди працівникам).

Щодо твердження Дніпропетровської ОДПІ про безпідставність віднесення ТОВ «Приват-Агро 2» до складу валових витрат, витрат, що становлять собівартість реалізованого товару, оскільки товар реалізовано за цінами, нижчими за собівартість, суд зазначає, що в ході судового розгляду податковим органом не було наведено жодного пояснення щодо дослідження та визначення рівня звичайних цін, за результатом чого можна було б стверджувати про реалізацію товару за заниженими цінами.

Відтак підпунктом 153.2.1 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України вказано, що дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) пов'язаним особам, а також особам, які сплачують податок за іншими ставками, ніж платник податку на прибуток, визначається відповідно до договірних цін, але не менших від звичайних цін на такі товари, роботи, послуги, що діяли на дату такого продажу, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги).

Згідно з підпунктом 153.2.2 1 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України, витрати, понесені платником податку у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у пов'язаної особи, визначаються виходячи з договірних цін, але не вищих за звичайні ціни, що діяли на дату такого придбання, у разі якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

При цьому, нормами податкового законодавства не передбачено обов'язкового визначення бази оподаткування податком на додану вартість, виходячи з собівартості товару.

У відповідності до підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (підпункт 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Таким чином, якщо податковий орган не згоден із ціною договору та визначеною у відповідних первинних документах, то він зобов'язаний довести, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни.

Окрім того, в ході проведення перевірки не встановлено, а також в ході судового розгляду відповідачем не зазначено про неправомірне включення до складу валових витрат та завищення задекларованих суб'єктом господарювання витрат, з будь-яких інших підстав окрім реалізації за цінами нижчими за собівартість.

Слід зазначити, що чинне законодавство не містить положень про те, що продукція суб'єкта господарювання не може бути реалізована за ціною, що є нижчою за собівартість такої продукції.

Таким чином, позивач в праві реалізовувати свій товар на внутрішньому ринку за ціною, що є нижчою за собівартість, якщо така ціна знаходиться в межах звичайних цін, про що податковим органом не заперечувалось.

Аналогічна думка також викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 18.09.2014 року (касаційне провадження справа К/800/45188/14, справа № 821/4775/13-а) та від 09.06.2011 року (касаційне провадження № К-8457/10 справа № 13/455/07-АП-9/479/07-АП).

Окрім цього, є доречним зазначити, що при укладенні договорів на реалізацію товару підприємець несе певний ризик, пов'язаний із кінцевою метою ведення господарської діяльності - отримання прибутку та не може бути захищений від несприятливих умов та понесення певного збитку, тим більше зважаючи на специфіку господарської діяльності позивача та особливий статус платника податку, та не може свідчити про негосподарську діяльність, тобто таку, що не передбачає мети отримання прибутку. Збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності, як негосподарської. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю, оскільки при здійснені господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.

З огляду на те, що податковим органом не будо надано статистичної оцінки рівня цін реалізації ідентичних або однорідних товарів, які б вказували на заниження позивачем ціни продажу вказаних товарів у співставлених умовах, а також, відсутності заперечень щодо правомірності формування валових витрат, що становлять собівартість товару, донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість та твердження про завищення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість з підстав реалізації товару за ціною нижчою за собівартість є необґрунтованими.

Так, перевіркою визначення податкового кредиту по загальній декларації встановлено неправомірне проведення коригування податкового кредиту у спосіб подання уточнюючого розрахунку за серпень 2012 року у сумі (-419887 грн.) та по скороченій декларації сільгосптоваровиробника неправомірного збільшення сум податкового кредиту у р.12 «Коригування податкового кредиту» за серпень 2012 року у сумі 419887 грн.

Статтею 209 Податкового кодексу України врегульовано питання спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Зокрема, пунктом 209.2 наведеної статті вказано, що зідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Відповідно до пункту 209.3 статті 209 Податкового кодексу України, якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який придбаває сільськогосподарські товари/послуги в сільськогосподарського підприємства, який обрав спеціальний режим оподаткування, має право збільшити податковий кредит на суму сплаченого (нарахованого) податку в загальному порядку (пункту 209.4 статті 209 Податкового кодексу України).

У відповідності до підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України, виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит:

а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів;

У разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання.

б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку:

сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин;

пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД) ;

зберігання сільськогосподарської продукції;

вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів;

отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг);

отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД) ;

знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин;

експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь;

роздiл м'яса для товарної кондиції.

Так, з пояснень позивача вбачається, що на дату переходу на спеціальний режим оподаткування у ТОВ «Приват-Агро 2» залишилась не використана суму податку на додану вартість у розмірі 421653 грн., яка була нарахована при придбанні товарів (послуг) в попередніх звітних періодах, та включена до складу податкового кредиту попереднього звітного періоду, про що свідчить рядок 24 звітної податкової декларації з ПДВ за липень 2012 року (том 3, а.с.195-197).

Відображена у рядку 24 декларації З ПДВ за липень 2012 року сума ПДВ виникла у серпні 2011 року, що підтверджено відповідачем.

В ході судового розгляду позивачем було надано документи первинного та бухгалтерського обліку на підставі яких відбулось формування та коригування податкового кредиту за 2012 рік у сумі (-419887 грн.), а саме: копії податкових накладних за період липень-серпень 2011 року, декларації з ПДВ за звітні періоди серпень 2011 року - грудень 2013 року.

З реєстру податкових накладних до податкової декларації з ПДВ за серпень 2011 року (12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів до дати реєстрації ТОВ «Приват-Агро 2» суб'єктом спеціального режиму оподаткування ПДВ - 01.08.2012 року) та наданих податкових накладних вбачається, що податковий кредит позивача за серпень 2011 року вник середі іншого внаслідок придбання товару (теличок, корів на відгодівлі, свиней на відгодівлі, поросят, ремонтних свинок).

Платники податку, які згідно статті 209 Податкового кодексу України застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, подають податкову декларацію з ПДВ (скорочену). До такої декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування.

Так, у рядку 16.2 податкової звітності з податку на додану вартість відображається коригування, пов'язане з використанням раніше придбаних товарів/послуг, необоротних активів частково для виготовлення сільськогосподарськими підприємствами сільськогосподарських товарів/послуг або переробними підприємствами готової продукції, а частково для виготовлення інших товарів/послуг, про що свідчить положення 4.5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року № 1492.

Таке коригування проводиться виходячи із залишкової вартості необоротних активів та вартості залишку товарів, що використовується чи підлягають використанню в сільськогосподарському або переробному виробництві відповідно до частки використання таких товарів/послуг, необоротних активів в операціях сільськогосподарського або переробного виробництва та в інших операціях, зокрема, для сільськогосподарських підприємств не нижче питомою ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг.

У зв'язку з використанням раніше придбаних товарів (теличок, корів на відгодівлі, свиней на відгодівлі, поросят, ремонтних свинок), з переходом на спеціальний режим оподаткування ТОВ «Приват-Агро 2» суми податку на додану вартість, які були нараховані (сплачені) при придбанні товарів (послуг) в попередніх звітних періодах та включені до складу податкового кредиту таких попередніх звітних періодів, і на дату переходу на спеціальний режим оподаткування залишались невикористаними, були розподілені на ті, які використовуються в сільськогосподарську виробництві та ті, які використовуються у іншій діяльності, а також ТОВ «Приват-Агро 2» було перенесено залишок від'ємного значення з ПДВ у розмірі 421653 грн., що було відображено у декларації з ПДВ за липень 2012 року, до складу податкового кредиту наступного періоду - серпень 2012 року, виходячи в питомою ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості всіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових періодів).

Такий розподіл був відображений ТОВ «Приват-Агро 2» у податковій звітності за серпень 2012 року шляхом перенесення частки податкового кредиту із податкової декларації з ПДВ (загальної) за серпень 2012 року з позначкою « 0110» (вказується зі знаком «-» в рядку 16.2) до податкової декларації з ПДВ скороченої за серпень 2012 року з позначкою « 0121» (вказується зі знаком «+» в рядку 12.2).

Для перенесення чистини залишку від'ємного значення ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість з позначкою « 0121» ТОВ «Приват-Агро 2» були надані уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітній податковий період листопад 2013 року, період, за який виправляються помилки - серпень 2012 року (том 2 а.с. 222-226), яким уточнено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного періоду до суми 981695 грн. та залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 418887 грн. (том 2, а.с.247-251).

Також, ТОВ «Приват-Агро 2» було подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітній податковий період грудень 2012 року, період, за який виправляються помилки - серпень 2012 року (том 2, а.с. 229-233), якими уточнено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного періоду до суми 408701 грн. та зазначено залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 419887 грн.

Слід зазначити, що згідно Довідки про залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду до уточнюючої декларації за звітній податковий період грудень 2012 року звітним періодом, у якому виникла сума (р. 24) є серпень 2011 року.

Аналогічний порядок перерозподілу податкового кредиту при переході платника ПДВ на використання спеціального режиму оподаткування в сфері сільського господарства наведено у листі Державної податкової служби України № 560/0/61-12/15-3415-02 від 20.08.2012 року.

Окрім цього, слід зазначити, що посилання податкового органу та той факт, що станом на момент проведення перевірки ТОВ «Приват-Агро 2» за період з 01.07.2009 року по 30.06.2012 року (акт перевірки № 473/225/36395658 від 11.10.2012 року), позивач не мав не отриманих податкових накладних, на підставі яких останній здійснено коригування показників податкового кредиту, є безпідставним, оскільки спірні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виправлених помилок надавались ТОВ «Приват-Агро 2» за серпень 2012 року, відтоді як перевіряємий період за актом перевірки № 473/225/36395658 від 11.10.2012 року не включає період серпень 2012 року.

За викладених норм податкового законодавства та встановлених обставин справи, ТОВ «Приват-Агро 2» було правомірно проведено коригування податкового кредиту шляхом подання уточнюючого розрахунку за серпень 2012 року та зменшення розміру податкового кредиту по загальній декларації у сумі 419887 грн. та збільшення розміру податкового кредиту по скороченій податковій декларації з податку на додану вартість у рядку 12 «Коригування податкового кредиту» за серпень 2012 року у сумі 419887 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції Українита діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами та забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність винесеного рішення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на підтвердження відповідним документами підстав формування податкового кредиту та суми від'ємного значення з податку на додану вартість, з урахуванням відсутності належних доказів правомірності прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро 2» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «П» від 08.04.2014 р. № , форми «В4» від 03.07.2014 р. № , форми «Р» від 03.07.2014 р. № підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ТОВ «Приват-Агро 2» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 487,20 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1414 від 21.07.2014 року. Тобто, судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 487,20 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро 2».

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 18 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 23 лютого 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро 2" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "П" від 08.04.2014 р. № , форми "В4" від 03.07.2014 р. № , форми "Р" від 03.07.2014 р. № - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області форми "П" від 08.04.2014 р. № .

Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області форми "В4" від 03.07.2014 р. № .

Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області форми "Р" від 03.07.2014 р. № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро 2" (, індекс 52053, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Шевченко, вулиця Дніпропетровська, будинок 1) судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 23 лютого 2015 року.

Суддя С. В. Прудник