Справа № 758/10357/14-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Шаховніна М.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа: № 758/10357/14-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секратеря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ( далі - відповідач ) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку позивачу пенсії у зв'язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців з 01.04.2012 р.;

- зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 11.06.2012 р. № 21/3/2-1663/250, виданої фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України, та здійснити відповідні виплати з 01.09.2013 р.;

- зобов'язати відповідача подати у двохмісячний строк з дня набрання рішенням законної сили звіт про його виконання.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про задоволення позовних вимог, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є пенсіонером, який перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві ( далі - ГУ ПФУ в м. Києві ) та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 23.12.2008 р.

Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України (далі - СБУ) позивачу видано довідку від 11.06.2012 р. № 21/3/2-1663/250 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. № 355.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про проведення перерахунку та виплати йому пенсії на підставі зазначеної довідки, однак, 22.10.2014 р. відповідач листом № 18862/12/Б-1456 повідомив ОСОБА_3 про те, що підвищення його пенсії було здійснено, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. № 355, у наступних розмірах: з 01.07.2012 р. - на 11%, з 01.09.2012 р. - на 23%, з 01.01.2013 р. - на 35%, а також про відсутність правових підстав для здійснення іншого підвищення пенсії заявника.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було здійснено підвищення пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. № 355, а премія, яку він просить врахувати при здійсненні перерахунку його пенсії має тимчасовий характер та не є підставою для перерахунку пенсії.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( далі - Закон № 2262-ХІІ ), постановами Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393» від 13.02.2008 р. № 45 ( далі - Постанова № 45 ), «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 07.11.2007 р. № 1294 ( далі - Постанова № 1294 ), «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 р. № 355 ( далі - Постанова № 355 ).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Порядок перерахунку пенсій, про який йдеться у викладеній правовій нормі, регламентований Постановою № 45, у п. 1 якої зазначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

01.01.2008 р. набула чинності постанова № 1294, якою запроваджені нові умови грошового забезпечення військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу.

У п. 1 Постанови № 355 Кабінетом Міністрів України було постановлено установити з 1 липня 2012 р. підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 р. до 23 відсотків та з 1 січня 2013 р. до 35 відсотків розміру пенсій.

При цьому, розміри пенсій, обчислені з урахуванням підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсії, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Пунктом 2 Постанови № 355 передбачено, що для проведення підвищення розміру пенсії Фінансово-економічне управління СБ України зобов'язано надати довідку про розмір грошового забезпечення позивача, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» № 1294 від 07.11.2007р. станом на 01 квітня 2012 року.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для зміни розміру пенсійного забезпечення відповідної категорії військовослужбовців є зміна розміру хоча б одного з видів їх грошового забезпечення. Однак, остання така зміна була регламентована законодавством у 2008 році.

Виходячи з викладеного, колегія суддів зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України № 355, якою аргументовані позовні вимоги, не передбачає зміну розміру одного з видів грошового забезпечення військовослужбовців, а лише закріплює відсотковий коефіцієнт, на який може бути підвищено раніше призначені пенсії, а тому довідка фінансово-економічного управління СБУ від 11.06.2012 р. № 21/3/2-1663/250, на підставі якої ОСОБА_3 просив суд здійснити перерахунок його пенсії, не є належною правовою підставою для цього.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в листі-відповіді ГУ ПФУ в м. Києві від 22.10.2014 р. № 18862/12/Б-1456 позивача було повідомлено про підвищення його пенсії на відсотковий коефіцієнт, закріплений в постанові Кабінету Міністрів України № 355 / а.с.11 /, а премія, у зв'язку зі зміною якої було збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців, має тимчасовий характер та не є належною правовою підставою для перерахунку пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 26 лютого 2013 року у справі № 21-5а/13, яке відповідно до ст.244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З огляду на це, судова колегія вважає, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні його вимог про перерахунок пенсії на підставі довідки фінансово-економічного управління СБУ від 11.06.2012 р. № 21/3/2-1663/250, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апелянта про те, що довідка фінансово-економічного управління СБУ від 11.06.2012 р. № 21/3/2-1663/250 є доказом збільшення грошового забезпечення порівняно з яким йому нарахована і виплачується пенсії, апеляційний суд вважає не обґрунтованими і такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Твердження апелянта про наявність в нього права на перерахунок пенсії з урахування вказаної довідки, судова колегія вважає безпідставними і такими, що не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання апелянта на рішення Верховного суду України від 24.04.2012 р. та від 22.04.2014 р. суд апеляційної інстанції також вважає не обґрунтованими, оскільки обставини, що стали підставою для його ухвалення, є відмінними від обставин даної адміністративної справи.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції порушив процесуальний порядок ухвалення судового рішення, а саме: 05.02.2015 р. видалився до нарадчої кімнати для прийняття судового рішення, не зазначивши орієнтовний час його проголошення, та ухвалив оскаржуване судове рішення 06.02.2015 р. без відома та за відсутності позивача, колегія суддів приймає до уваги і вважає обґрунтованими, а дії суду першої інстанції такими, що дійсно порушуються вимоги ст. 153 КАС України.

Водночас, у відповідності до п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України, достатньою та необхідною правовою підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції є одночасна сукупність двох умов: 1) порушення судом першої інстанції норм процесуального права; 2) таке порушення призвело до неправильних висновків суду першої інстанції.

Однак, у даному випадку, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 153 КАС України, не вплинуло на правильність його висновків щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову, а отже й не є достатньою та необхідною правовою підставою для скасування судового рішення апеляційним судом.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 13.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час слухання справи в суді апеляційної інстанції апелянт сам зазначив, що дійсно допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо порядку ухвалення судового рішення жодним чином не впливає на правильність застосування ним норм матеріального права при вирішенні даної адміністративної справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності жодних правових підстав для задоволення адміністративного позову та приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2015 р.

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.