Справа № 806/5402/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"25" березня 2015 р. Справа № 806/5402/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі Подолянчук Л.С. ,

за участю

представника позивача Наумової А.М.

представника відповідача Чернюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" січня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" до Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання податкових декларацій такими, що подані у момент фактичного їх отримання ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" (далі - ТОВ "САНСАРА ПЛЮС") звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Житомирська ОДПІ) від 25 листопада 2014 р. № 40864/10/18-03 про невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року податковою звітністю та визнати податкові декларації ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року з додатками такими, що подані у момент фактичного їх отримання Житомирською ОДПІІ, тобто 20 листопада 2014 р.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 25 листопада 2014 р. № 40864/10/18-03 про невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року податковою звітністю.

Визнано податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" з податку на додану вартість за вересень, жовтень 2014 року з додатками такими, що подані у момент фактичного їх отримання Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області, тобто 20 листопада 2014 р.

Не погоджуючись з даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 20.11.2014 позивачем в електронному вигляді подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року (а.с. 8-105, 107-204). Однак, позивачу надано квитанції, з якої вбачається, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ, тому документ не прийнято

20.11.2014 р. уповноваженою особою ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" особисто було подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року як на паперовому носії, так і на магнітному - флешці, про що свідчить штамп Житомирської ОДПІ "Отримано" на титульному аркуші декларацій (а.с. 8, 107).

25.11.2014 Житомирська ОДПІ рішенням № 40864/10/18-03 подані ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" податкові декларації з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2014 року не визнано податковою звітністю (а.с.7). У відмови в прийнятті податкової звітності, контролюючий орган зазначив, що за відповідні періоди не поданий додаток № 1 "Розрахунок коригування сум податку на додану вартість".

Позивач, не погодившись з зазначеною позицією контролюючого органу та прийнятим рішенням щодо невизнання як податкової звітності податкову декларацію з ПДВ за с за вересень та жовтень 2014 , звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (далі ПК України), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно зі п.46.5 ст.46 ПК України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У такому ж порядку встановлюються форми податкових декларацій з місцевих податків і зборів, що є обов'язковими для застосування їх платниками (податковими агентами). Форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених п.179.9 ст.179 цього Кодексу. Форма спрощеної податкової декларації, що передбачена п.49.2 ст.49 цього Кодексу, та порядок переходу платників податків на подання такої декларації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Форма, порядок та строки подання митної декларації, а також порядок прийняття контролюючим органом митної декларації визначаються з урахуванням вимог митного законодавства України. Державні органи, які встановлюють відповідно до цього пункту форми податкових декларацій, зобов'язані оприлюднити такі форми для використання їх платниками податків.

У відповідності до п.п.48.1- 48.3 ст.48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п.46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Приписами п.49.3 ст.49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.8 ст.49 ПК України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3,48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Аналізуючи наведені правові норми суд першої інстанції дійшов висновку, що стадія прийняття податкової декларації контролюючим органом є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Пунктом 49.9 ст.49 ПК України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно із п.49.10 ст.49 ПК України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У ході судового розгляду справи суд першої інстанції встановив, що податкові декларації ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" за вересень та жовтень 2014 року мають усі обов'язкові реквізити, встановлені п. 48.3 ст. 48 ПК України.

При прийнятті декларацій контролюючим органом не було проставлено відмітку про її отримання на кожному аркуші декларацій та їх додатках, однак, на думку суду, висновки відповідача про те, що додатки № 1 до декларацій з ПДВ за вересень та жовтень 2014 року були відсутні є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на титульних аркушах декларацій проставлено штамп "Отримано", що свідчить про те, що посадовою особою контролюючого органу було перевірено наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів декларацій за вересень та жовтень 2014 року, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, а також наявність додатків до декларацій.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233 яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2008 р. за №320/15011 (далі - Інструкція).

Згідно із п.4 розділу 2 Інструкції від 10.04.2008 року №233, податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що додатки № 1 до декларацій з ПДВ за вересень та жовтень 2014 року не були подані позивачем.

Відповідно до пункту 49.11 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови

Пунктом 49.12 ПК України передбачено, що у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Наведене свідчить, що рішення контролюючого органу про відмову у прийнятті податкової декларації оформлюється письмовим повідомленням, тому суд приходить до висновку, що лист Житомирської ОДПІ від 25.11.2014 № 40864/10/18-03 "Про невизнання звітності", є рішенням про відмову у прийнятті податкової декларації, яке може бути оскарженим у загальному порядку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття рішення про невизнання податковою звітністю податкових декларацій ТОВ "САНСАРА Плюс" за вересень, жовтень 2014 року, скасувавши спірне рішення податкового органу.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на те, що судом встановлено факт неправомірної відмови податковим органом у прийнятті декларацій за вересень, жовтень 2014 року, а її фактичне прийняття відбулось 20 листопада 2014 р. що вбачається з титульного аркуша декларації із позначкою "Отримано Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області 20.11.2014", тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача визнати декларацію поданою станом на 20 листопада 2014 р. є обґрунтованою.

Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що позивач місця реєстрації не змінював.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок про розбіжність адресних даних позивача, зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що стало підставою для відмови у реєстрації податкових накладних Товариства не підтверджено.

Таким чином, безпідставними є посилання контролюючого органу, що причиною відмови у реєстрації електронних документів ТОВ "САНСАРА ПЛЮС" є розбіжність адресних даних, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з даними, визначеними в довідці про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків з ОУ Житомирської ОДПІ.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" березня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "САНСАРА ПЛЮС" вул. Московська,16, офіс 2,м.Житомир,10030

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об"єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- представник позивача: Наумова А.М. АДРЕСА_1

- ,