Справа № 802/534/15-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2015 р. Справа № 802/534/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Мультян М.Б.,

Суддів: Заброцької Л.О.

Крапівницької Н.Л.

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

позивача: ОСОБА_2

представників сторін:

позивача: ОСОБА_3

відповідача: Макушинської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Генеральна прокуратура України

до: відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейко Максим Валерійович

про: скасування постанови та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Генеральна прокуратура України до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейко Максим Валерійович про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейка М.В. від 14 лютого 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з пропуском встановленого строку пред'явлення документів до виконання та фактичним виконанням виконавчого листа 2-а-5362/08 від 27 жовтня 2011 року. Позивача вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки, відповідач не вчинив дій необхідних для виконання рішення суду.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник Генеральної прокуратури у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання вчасно та належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Третя особа, Борейко М.В. в судове засідання не з'явився про час, дату та місце судового засідання вчасно та належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

14 лютого 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейко М.В. на підставі виконавчого листа № 2-а-5362/08 від 27 жовтня 2011 року виданого Вінницьким окружним адміністративним судом винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 46540697. Так, у постанові зазначено, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду до 12 листопада 2012 року. Та відповідно до відмітки державного виконавця на виконавчому документі виконавче провадження з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 2-а-5362/08 від 27 жовтня 2011 року завершено 15 лютого 2013 року та виконано фактично.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, колегія суддів враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону, учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами.

Частиною 1 статті 25 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як випливає із матеріалів справи державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейко М.В. відмовив у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-5362/08 виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 27 жовтня 2011 року на підставі п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження". Так, в постанові зазначено, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання до 12 листопада 2012 року, що підтверджується копією дубліката виконавчого листа (а.с. 17).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Системний аналіз положень ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та відповідно, виключає можливість повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки завершене виконавче провадження з наведених підстав не може бути розпочате знову.

Так, згідно відмітки державного виконавця на виконавчому документі виконавче провадження з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 2-а-5362/08 від 27 жовтня 2011 року завершено 15 лютого 2013 року та виконано фактично в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейка М.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 46540697 від 14 лютого 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-5362/08 виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 27 жовтня 2011 року є обґрунтованою та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

В силу статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, суд у відповідності до статті 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Тому, в зв'язку із не підтвердженням обставин, що викладені у адміністративному позові, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Мультян Марина Бондівна

Судді Заброцька Людмила Олександрівна

Крапівницька Наталя Леонідівна