Справа № 805/228/15-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. Справа №805/228/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 10 год 35 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання Усові Д.В.,

з участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області про визнання протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області щодо винесення постанови від 29 грудня 2014 року ВП № 19621823 про повернення виконавчого документа стягувачеві, скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області від 29 грудня 2014 року ВП № 19621823 та зобов'язання відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу (постанова № 3 від 10 березня 2010 року) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області (далі - позивач, УПФУ в Першотравневому районі Донецької області) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області (далі - відповідач, ВДВС Першотравневого РУЮ) про визнання протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області щодо винесення постанови від 29 грудня 2014 року ВП № 19621823 про повернення виконавчого документа стягувачеві, скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області від 29 грудня 2014 року ВП № 19621823 та зобов'язання відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу (постанова № 3 від 10 березня 2010 року) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 05 січня 2015 року УПФУ в Першотравневому районі отримано Постанову ВДВС Першотравневого РУЮ від 29 грудня 2014 року «Про повернення виконавчого документа стягувачеві» (ВП № 19621823). Даною постановою встановлено, що 12 листопада 2014 року позивачем була отримана вимога № 5698 від 11 листопада 2014 року про забезпечення представника УПФУ в Першотравневому районі Донецької області для виходу (виїзду) до боржника з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання починаючи з 19 листопада 2014 року та кожну наступну середу та п'ятницю, попередивши про повернення виконавчих документів у разі перешкоджання провадженню виконавчих дій, а саме невиконання вимоги. Постановою зазначено, що представник УПФУ в Першотравневому районі не з'явився для виходу (виїзду) до боржників з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання, у зв'язку з чим, на підставі пункту 4 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено виконавчий документ: Постанову № 3 від 10 березня 2010 року УПФУ в Першотравневому районі про застосування адміністративного штрафу до ОСОБА_1 Позивач зазначає, що відповідач в оскаржувальній Постанові посилається на невиконану вимогу № 5698 від 11 листопада 2014 року, яку було ним направлено на юридичну адресу позивача. Зміст постанови та вимоги відповідача відрізняються, оскільки у Постанові зазначено лише: «Про забезпечення представника (позивача) для виходу (виїзду) до боржників з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання починаючи з 19 листопада 2014 року та кожну наступну середу та п'ятницю», а у вимозі зазначено текст наступного змісту: «Починаючи з 19 листопада 2014 року та кожну наступну середу та п'ятницю забезпечити виїзд до боржників з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання та подальшого вилучення і передачі арештованого майна». Всупереч зазначеного в вимозі № 5698 від 11 листопада 2014 року, відповідач зазначає одне, а в мотивувальній частині постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець посилається на інші обставини, на що робить посилання при поверненні виконавчого документа. У вимозі № 5698 не вимагалось від позивача здійснити його представником вихід до боржника з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання та подальшого вилучення і передачі арештованого майна на зберігання стягувачеві. Позивач зазначає, що в оскаржувальній постанові відсутнє посилання відповідача на норми чинного законодавства України, щодо передбаченого права вимагати від стягувача здійснити вихід (виїзд) до боржників, тим більше вимагати стягувача «забезпечити» виїзд, з урахуванням чого позивачем на отриману вимогу ВДВС Першотравневого району Донецької області від 11 листопада 2014 року № 5698 було надано письмову відповідь листом від 18 листопада 2014 року № 3405/09 щодо порушеного питання, згідно норм чинного законодавства України. Також позивач зазначив, що відповідно до статті 940 ЦПК України встановлено, що випадок звільнення зберігача від обов'язку прийняти річ на зберігання, якщо у зв'язку з обставинами, які мають істотне значення, він не може забезпечити її схоронності.

Отже, позивач, перевіривши в управлінні наявність відповідних приміщень повідомив відповідача про відсутність належних умов і приміщень: для зберігання, для забезпечення схоронності речі, що в свою чергу унеможливлює управлінню використати своє право за статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження», а також доведено до відповідача те, що у зв'язку з відсутністю фінансування видатків на утримання автотранспортного засобу, управління не має можливості надавати автомобіль для проведення сумісних з ВДВС першотравневого РУЮ виїздів, а у разі нормалізації стану справ готові взаємодіяти з визначених відповідачем питаннями. Таким чином, позивач вважає посилання відповідача необґрунтованими, з урахуванням чого УПФУ в Першотравневому районі Донецької області звернулось до суду з вимогами про визнання протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області щодо винесення постанови від 29 грудня 2014 року ВП № 19621823 про повернення виконавчого документа стягувачеві, скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області від 29 грудня 2014 року ВП № 19621823 та зобов'язання відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2015 року відкрите провадження у даній адміністративній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 годину 15 хвилин 24 лютого 2015 року (арк. справи 1). Зазначена ухвала направлена сторонам.

На адресу Донецького окружного адміністративного суду через канцелярію надійшло клопотання від позивача про розгляд даної адміністративної справи без участі їх представників в порядку письмового провадження, обґрунтувавши свою неявку до судового засідання обмеженням коштів на фінансування видатків на відрядження. Позовні вимоги підтримували, просили задовольнити адміністративний позов у повному обсязі (арк. справи 14-18).

Від представника відповідача на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшли заперечення на даний адміністративний позов, в якіх останній зазначив, що 11 листопада 2014 року ВДВС Першотравневого РУЮ у Донецькій області винесено вимогу № 5698 про необхідність забезпечення представника УПФУ в Першотравневому районі Донецької області як стягувача для виходу (виїзду) за адресами боржників з метою перевірки їх майнового стану, подальшого вилучення і передачі арештованого майна на зберігання стягувачу. Даною вимогою попереджено позивача про повернення виконавчих документів в разі невиконання цієї вимоги. Відповідач зазначив, що впротеріч викладеного вказана вимога позивачем виконана не була, а також не була оскаржена. Відповідач вказав, що відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. З урахуванням викладеного, відповідачем на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» 29 грудня 2014 року винесено Постанову № 19621823 Про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме перешкоджання виконавчому провадженню як наслідок невиконання вимоги державного виконавця. Що стосується листа позивача № 5698 від 11 листопада 2014 року, яким повідомив про неможливість прийняти на зберігання майно, вилучене у боржників, а також про відсутність фінансування видатків на утримання транспортного засобу, відповідач вказав,що ніякого вилучення майна ще не відбувалось, та позивач взагалі проігнорував дану вимогу, та даний лист позивача не передбачений діючим законодавством, оскільки вимога державного виконавця повинна бути виконана або оскаржена у встановленому законом порядку та строк.

Щодо позовних вимог УПФУ в Першотравневому районі про скасування постанови та зобов'язання відновити виконавче провадження представник відповідача вказав, що дані вимоги є незаконними та не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти виконавчий документ і відкрити виконавче провадження лише попередньо перевіривши, чи не закінчився строк пред'явлення такого виконавчого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим даним Законом,і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Судові органи своїми рішеннями не можуть підміняти інші державні органи, а відтак вказана позовна вимога є незаконною, а також представник відповідача додав, що виконавче провадження не може бути відновлено без виконавчого документа, він взагалі може бути не пред'явлений до виконавчої служби.

Таким чином ВДВС Першотравневого РУЮ у Донецькій області здійснено всі необхідні виконавчі дії у виконавчому провадженні № 19621823 і вихід за адресою боржника з метою виявлення його майнового стану, складання актів про опис та оцінку майна або його відсутність в присутності втому числі представника стягувача був останньою дією, яка б могла привести до реального виконання рішення, але позивач, як стягував, ухилився від виконання вимоги державного виконавця та не забезпечив присутність свого представника, чим перешкоджав здійсненню виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, представник ВДВС Першотравневого РУЮ просив відмовити у задоволені адміністративного позову у повному обсязі та розглянути дану справу за їх відсутності (арк. справи 19-23).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами адміністративної справи, 10 березня 2010 року в.о. начальника УПФУ в Першотравневому районі Сосницької Тетяною Павлівною, розглянувши протокол № 3 від 03 березня 2010 року «Про адміністративне правопорушення», а також на підставі акту камеральної перевірки № 4 від 03 березня 2010 року своєчасності надання звітності до органів Пенсійного фонду, за несвоєчасне надання звітності (граничний строк надання звітності за період січень 2010 року до 22 лютого 2010 року, звітність надана 01 березня 2014 року) до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: 87400, АДРЕСА_1) застосовані фінансові санкції у розмірі 340,00 грн., також даною Постановою вказано, що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 КУпАП та примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу у розмірі 680,00 грн. (арк. справи 8), яка направлена для примусового виконання до ВДВС Першотравневого РУЮ у Донецькій області.

11 листопада 2014 року ВДВС Першотравневого РУЮ у Донецькій області винесено вимогу № 5698 про необхідність забезпечення представника УПФУ в Першотравневому районі Донецької області як стягувача з 19 листопада 2014 року та кожну наступну середу та п'ятницю забезпечити виїзд до боржників з метою перевірки їх майнового стану, подальшого вилучення і передачі арештованого майна на зберігання стягувачу, а також попереджено позивача про повернення виконавчих документів в разі невиконання цієї вимоги (арк. справи 9). Зазначена вимога направлена на адресу УПФУ в Першотравневому районі.

Отримавши вищезазначену вимогу, УПФУ в Першотравневому районі 18 листопада 2014 року надіслало на адресу ВДВС Першотравневого РУЮ у Донецькій області лист, в якому позивач, вказав, що є зацікавленою стороною в проведенні виконавчих дій державним виконавцем в межах строку, передбаченого статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження», отже, з метою ефективного проведення виконавчих дій держаним виконавцем, у 2013 році було затверджено між УПФУ у Першотравневому районі та ВДВС Першотравневого РУЮ спільний графік проведення сумісних виїздів за адресою проживання боржників виключно на транспортному засобі управління, по кожному погодженому графіку виїзду. Вищезазначена робота була ініційована УПФУ у Першотравневому районі на підставі пункту 7 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого, окрім іншого вказано, що згода власника на використання приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, несе за собою відповідальність особи (власника приміщення) за зберігання майна у належних умовах, умовах для зберігання вилученого майна. Позивач зазначив, що навіть у випадках обов'язкового прийняття речі на зберігання, відповідно до статті 940 ЦПК України передбачений випадок звільнення зберігача від обов'язку прийняти річ на зберігання, якщо у зв'язку з обставинами, які мають істотне значення, він не може забезпечити її схоронності. З урахуванням чого позивач даним листом довів відповідачу про відсутність належних умов і приміщень для зберігання та забезпечення схоронності речі, а також про відсутність фінансування видатків на утримання автотранспортного засобу, управління не має можливості надавати автомобіль для проведення сумісних з ВДВС Першотравневого РУЮ виїздів, а у разі нормалізації стану справ готові взаємодіяти з визначених відповідачем питаннями (арк. справи 10-11).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 29 грудня 2014 року на підставі пункту 4 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» в.о. начальника ОСОБА_3 при примусовому виконанні Постанови УПФУ в Першотравневому районі від 10 березня 2010 року № 3, у зв'язку з неявкою представника УПФУ в Першотравневому районі для виходу (виїзду) до боржників з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання - винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (арк. справи 7). Зазначена Постанова направлена на адресу позивача (арк. справи 6).

Суд зазначає, що спірним питанням у даній адміністративній справі є незгода позивача із постановою ВДВС Першотравневого РУЮ РУЮвід 29 грудня 2014 року (ВП № 19621823) про повернення виконавчого документа стягувачеві і, як наслідок, зобов'язання відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». З приводу викладеного, суд зазначає наступне.

З дослідження оскаржульваної постанови, судом встановлено, що остання винесена за невиконання вимоги № 5698 від 11 листопада 2014 року, яку було направлено позивачу. Однак, зміст спірної постанови та вимоги відповідача відрізняється, у постанові зазначено лише: «про забезпечення представника (позивача) для виходу (виїзду) до боржників з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання починаючи з 19 листопада 2014 року та кожну наступну середу та п'ятницю», а у вимозі зазначено текст наступного змісту: «починаючи з 19 листопада 2014 року та кожну наступну середу та п'ятницю забезпечити виїзд до боржників з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання та подальшого вилучення і передачі арештованого майна на зберігання стягувачу».

Тобто, у вимозі № 5698 від 11 листопада 2014 року відповідач зазначає одні обставини, а в мотивувальній частині постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець посилається на інші обставини.

Зокрема, у вимозі № 5698 не вимагалось від позивача здійснити його представником вихід до боржників з метою перевірки їх майнового стану, а лише забезпечити виїзд з метою перевірки їх майнового стану за місцем мешкання та подальшого вилучення і передачі арештованого майна на зберігання стягувачу.

В оскаржувальній постанові відсутнє посилання на норми чинного законодавства України щодо передбаченого права вимагати відповідачем від стягувача здійснити вихід (виїзд) до боржників, тим більше вимагати стягувача «забезпечити» виїзд.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку, що в даному випадку позовні вимоги УПФУ в Першотравневому районі підлягають задоволенню, оскільки посилання відповідача на те, що позивач, як стягувач ухилився від виконання вимоги державного виконавця та не забезпечив присутність свого представника, чим перешкоджав здійсненню виконавчого провадження не є обґрунтованими, оскільки позивач неодноразово повідомляв відповідача про відсутність належних умов і приміщень для зберігання та забезпечення схоронності речі, та для вирішення даного питання позивачем у відповідності до норм законодавства акцентовано на тому, що майно, на яке накладено арешт, може передаватись на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем під розписку в акті опису і арешту майна. З викладеного вбачається, що законодавцем передбачено необмежене коло осіб для можливості врегулювати державним виконавцем порушеного у вимозі питання.

Також задовольняючи позовні вимоги судом прийнято до уваги посилання позивача до відповідача про відсутність у УПФУ в Першотравневому районі фінансування видатків на утримання автотранспортного засобу, у зв'язку з чим позивач не мав можливості надавати транспортний засіб для проведення сумісних з ВДВС Першотравневого РУЮ виїздів. Позивачем, окрім викладеного доведено до відповідача про те, що у разі нормалізації вищенаведеного стану справ позивач може взаємодіяти з визначеними відповідачем питаннями.

Водночас, слід зазначити, що скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області від 29 грудня 2014 року № ВП 29569666 призводить до фактичного поновлення виконавчого провадження, а тому додаткового зобов'язання у судовому порядку не передбачає.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області про визнання протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області щодо винесення постанови від 29 грудня 2014 року ВП № 19621823 про повернення виконавчого документа стягувачеві, скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області від 29 грудня 2014 року ВП № 19621823 та зобов'язання відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу (постанова № 3 від 10 березня 2010 року) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 122-143, 151-154, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області про визнання протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області щодо винесення постанови від 29 грудня 2014 року ВП № 29569666 про закінчення виконавчого провадження, скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області від 29 грудня 2014 року № ВП 29569666 та зобов'язання відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу (рішення № 181 від 26 липня 2011 року) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження»,- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області щодо винесення постанови від 29 грудня 2014 року ВП № 29569666 про закінчення виконавчого провадження.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області від 29 грудня 2014 року № ВП 29569666 та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Донецької області відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого документу (рішення № 181 від 26 липня 2011 року) у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Повний текст постанови прийнятий 17 березня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зінченко О.В.