Справа № 180/3094/14-а (2а/180/125/14)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р.справа № 180/3094/14-а (2а/180/125/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Суховарова А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року у справі № 180/3094/14-а (2а/180/125/14) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області, в якому просить:

визнати бездіяльність відповідача по призначенню позивачу пенсії за віком станом на 02.02.2007 року неправомірною;

зобов'язати відповідача провести призначення пенсії позивачу виходячи із заробітної плати за період 60 місяців підряд до 01 липня 2000 року з урахуванням оптимізації заробітної плати після 01.07.2000 року та виключення періоду обліку в якості приватного підприємця;

стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 20000 гривень.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачу стало відомо про порушення його прав в листопаді 2007 року, що він підтвердив у судовому засіданні, однак позивач звернувся до суду лише 05.11.2014 року - з пропуском шестимісячного строку.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувсь до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до спірних відносин слід застосовувати норми частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що суми пенсії не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком та положення статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Також вказує на норми Цивільного кодексу України щодо незастосування до цих відносин строків позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на частину 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зміни до нього офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття. Отже, положення цього правового акту є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Отже, залишенню без розгляду підлягають тільки ті позовні вимоги, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду. Період позовних вимог, які мають бути залишені без розгляду (при триваючих правовідносинах) має відраховуватись в залежності від дати звернення позивача до суду, самих позовних вимог та визначатись конкретною датою.

Оскільки виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно, порушення права позивача в цій справі є триваючим. Що свідчить про те, що позивач звернувся до суду з позовом про відновлення свого права, порушення якого відповідач припустився у різний час.

У зв'язку з тим, що позивач просив зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру пенсії без обмеження граничним терміном виплати, шестимісячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, позивач не пропустив.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про необхідність залишення без розгляду позову ОСОБА_1 за період з 02.02.2007 року по 04.05.2014 року, включно.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання позивача в доводах апеляційної скарги на застосування до спірних відносин положень частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та положень статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якими передбачено, що пенсії виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, оскільки спір між сторонами по цій справі виник саме з підстав не нарахування (відповідно-несплати) відповідачем сум пенсії позивача, тобто дана сума не була нарахована позивачу.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що правовідносини по цій категорії справ розглядаються, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій органу владних повноважень, строк оскарження яких передбачений Кодексом адміністративного судочинства України, а тому положення статті 268 Цивільного Кодексу України до даних відносин не застосовується.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вимоги апеляційної скарги про скасування ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року та прийняття нового рішення про задоволення позову задоволенню не підлягають, оскільки виходять за межі повноважень апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність часткового скасування ухвали суду першої інстанції, а саме в межах шестимісячного строку звернення до суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду у справі.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 199, статтями 204, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року у справі № 180/3094/14-а (2а/180/125/14) в частині залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Марганець Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 05 травня 2014 року - скасувати та направити матеріали справи до того ж суду для продовження розгляду справи в частині цих позовних вимог.

В іншій частині ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року у справі № 180/3094/14-а (2а/180/125/14) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: А.В. Суховаров