Справа № 2-а-7328/11/2218
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-7328/11/2218 Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей В.Л.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

17 березня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2011 року позивач звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі Хмельницької області про поновлення строку звернення до адміністративного суду; визнання діяння протиправним; зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити у повному обсязі позивачу як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу - 30 % надбавку до пенсії, що передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", починаючи з 01.01.2006 року по 01.01.2011 року, а також нараховувати та виплачувати 30 % надбавку до пенсії як дитині війни у повному розмірі в подальшому.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2011 року позов задоволено частково: визнано дії відповідача неправомірними; зобов'язано відповідача здійснити нарахування та щомісячну виплату недоплаченої пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по січень 2011 року включно, з урахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум; зобов'язання відповідача нараховувати та щомісячно виплачувати позивачу передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.02.2011 року по день припинення права на таку допомогу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог позивачу.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави, передбачені Законом, для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян "діти війни", з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058, згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статті 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Разом з тим, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про законність вимог позивача на перерахунок розміру його пенсії, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, задовольняючи позов в частині проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд першої інстанції необґрунтовано визначив період часу, за який порушене право підлягає відновленню, задовольняючи здійснити перерахунок та виплату соціальної допомоги за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по січень 2011 року та з 01.02.2011 року по день припинення права на таку допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

В силу ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи строки звернення до суду, визначені ч. 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягає захисту за період з 07.10.2010 року, оскільки позов подано до суду 07.04.2011 року.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач просить захистити її порушене право відповідно до діючого законодавства в подальшому, тому колегія суддів дійшла висновку, що правильним способом захисту порушеного права позивача, який відповідає вимогам чинного законодавства, є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії по день припинення такого права.

Оскільки суд першої інстанції обставини справи встановив повно, правові норми, які регулюють відносини сторін, визначив правильно, проте при винесенні постанови у справі порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2011 року з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі про перерахунок пенсії змінити.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі щодо відмови в перерахунку щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до розмірів, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 07.10.2010 року по 07.04.2011 року протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому районі перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 державну соціальну допомогу у вигляді підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 07.10.2010 року по день припинення такого права, з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.