Справа № 441/1513/14-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 876/11238/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хобор Р.Б.

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року по справі №441/1513/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити підвищення та виплату надбавки до пенсії як реабілітованому громадянину, -

ВСТАНОВИВ :

22.08.2014 року ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача (надалі УПФУ в Городоцькому районі Львівської області) здійснити перерахунок надбавки до пенсії і проводити відповідні виплати, як члену сім'ї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.07.2014 р. з урахуванням попередніх виплат.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в Городоцькому районі Львівської області про визнання дій протиправними задоволено. Зобов'язано УПФУ в Городоцькому районі Львівської області здійснити перерахунок надбавки до пенсії і проводити відповідні виплати на користь ОСОБА_1, як члену сім'ї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 04 липня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, УПФУ в Городоцькому районі Львівської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що відповідно до підпункту 2 пункту 4 постанови КМУ від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, проводиться підвищення в розмірі 54,40 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,54 грн. Покликаючись на те, що позивач вже отримує щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 43,52 грн., вважає позов безпідставним та просить в його задоволенні відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Таким чином, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу виплачується надбавка до пенсії за віком в розмірі 43 грн. 52 коп., що вбачається з відповіді УПФУ в Городоцькому районі Львівської області № 13-с/6 від 14.07.2014 р. (а.с. 17), розпоряджень на перерахунок пенсії № 128341 від 18.02.2011 р. (а.с. 10) та від 01.12.2013 р. (а.с. 31) копії архівної довідки № 221 від 26.05.2014 р. (а.с. 8), копії виписки з протоколу № 22 від 31.05.1950 р. (а.с. 9).

З довідки інформаційного центру управління внутрішніх справ Львівської області № 4/4-482 від 25.03.1992 р.(а.с. 30) вбачається, що рішенням Особливої Наради при Міністрі державної безпеки СРСР від 31.05.1950 р. позивача - ОСОБА_1, 1941 р.н. та його матір - ОСОБА_2 1911 р.н., виселено з с. Пасіки - Зубрицькі Пустомитівського ройону Львівської області на спецпоселення, в Томську область, з конфіскацією майна, з політичних мотивів, як членів сім'ї посібника учасника ОУН.

На підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вказані особи реабілітовані з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Вірно встановивши обставини справи, суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин між сторонами відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії підвищуються громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними нормативно - правовими актами, Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654.

Отже, підвищення до пенсії в розмірі 43 грн. 52 коп., яке щомісячно виплачується відповідачем позивачу як члену сім'ї репресованої і згодом реабілітованої особи і яку було примусово переселено, виплачується в розмірі, меншому, ніж передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Покликання відповідача на ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з яким мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом є безпідставним, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційного права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням наведеного та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд апеляційної інстанції вважає, що при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу, як особі, що є членом сім'ї політично репресованого і реабілітованого і яку було примусово переселено, застосуванню підлягає п. «г»ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 15 травня 1992 року, з наступними змінами і доповненнями, а не постанова КМУ від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Таким чином, оскільки відповідач без законних підстав не здійснив виплату належної соціальної виплати, чим порушив законні права позивача, слід визнати бездіяльність відповідача щодо ненарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії позивачу як особі, яка є членом сім'ї політично репресованого і згодом реабілітованого, будучи примусово виселеною протиправною та зобов'язати відповідача відновити порушені права позивача шляхом проведення нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії як реабілітованому громадянину в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 04 липня 2014 року.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Львівської області - залишити без задоволення.

Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року по справі №441/1513/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів, після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник