Справа № 872/9643/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

872/9643/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2015 року

справа № 804/3248/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Дніпропетровської митниці ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року у справі №804/3248/14

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України»

до

про

Дніпропетровської митниці ДФС

визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» (далі по тексту – позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (далі по тексту – відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №110100000/2013/200482/1 від 25 жовтня 2013р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №804/3248/14.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що декларантом було надано у повному обсязі документацію для митного оформлення, тому необхідність в подачі додаткових доказів правомірності визначення митної вартості за ціною договору була відсутня. При винесенні рішення щодо визначення митної вартості товарів порушені вимоги законодавства, оскільки відповідач визначив митну вартість товарів із застосуванням резервного методу, тоді як позивач діяв на підставі контракту, а тому митне оформлення товарів потрібно було визначити за ціною контракту.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року у справі №804/3248/14 адміністративний позов задоволено. (суддя – Турлакова Н.В.)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що подані позивачем до митного органу документи належні, стосуються предмету контракту, та на підставі даних документів можливо визначити митну вартість за методом оцінки №1, тобто за ціною контракту.

Відповідач – Дніпропетровська митниця Міндоходів, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невстановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року у справі №804/3248/14 та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що висновки суду ґрунтуються на помилковому твердженні про подання позивачем при здійсненні митного оформлення всіх необхідних документів для підтвердження митної вартості товарів та здійснення ідентифікації ввезеного товару. Матеріалами справи підтверджено наявність у митниці підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості.

У судовому засіданні, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалила здійснити процесуальне правонаступництво у даній адміністративній справі, а саме замінити Дніпропетровську митницю Міндоходів на Дніпропетровську митницю ДФС.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року у справі №804/3248/14 та задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, в межах виконання умов зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу №15/11/12 від 15.11.2012 р., укладеного між Фірмою «SHANDONG KEER IMP&EXP TRADE Co.,LTD» (КНР) та позивачем, останній 23.10.2013р. отримав товар, а саме:

- оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,35 мм;

- оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,40 мм.

23 жовтня 2013 року позивачем з метою митного оформлення було подано митну декларацію №110100000/2013/233549, відповідно до якої для проведення митного оформлення було заявлено товар: « 1.Прокат плоский з нелегованої сталі, з покриттям цинком (плакований), шляхом занурення в розплавлений цинк, марка сталі SGCC, ступінь покриття Zn60 г/м2, завширшки 1000мм. Див. «електронний інвойс» 2.Місць 23 SV обгорнутих металевим листом та стягнутих сталевою пакувальною стрічкою 3.4/EMCU3521329/211/1 LTIU3046832/211/1 EMCU3236872/211/1 EGHU3125236/211/1».

Даний товар поставлявся на підставі вищезазначеного зовнішньоекономічного контракту, доповнення до контракту №12 від 07.08.2013р.

Визначення позивачем митної вартості в митній декларації відбулось за основним методом - за ціною договору (контракту).

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами 110/2012/0001937 від 03.12.2012;

- залізнична накладна для внутрішнього сполучення від 17.10.2013 року №40944852;

- коносамент (Bill of Lading) від 24.08.2013 року;

- банківські платіжні документи № 359 від 13.08.2013 року та 415 від 10.10.2013 року;

- платіжні документи SWIFT від 13.08.2013 р. №1622 та від 10.10.2013 р. №1741;

- калькуляція транспортних витрат Довідка №4266 від 07.10.2013 року;

- рахунок-фактура (інвойс) від 20.08.2013 №JB 20130806;

- пакувальний лист б/н від 20.08.2013 р.;

- рахунок-проформа РКG051 від 07.08.2013 р.;

- зовнішньоекономічний договір №15/11/12 від 15.11.2012 р.;

- доповнення №12 від 07.08.13 до зовнішньоекономічного договору №15/11/12 від 15.11.2012 р;

- специфікація №12 від 07.08.2013 р.;

- сертифікат про походження товару ССРІТ125358779 від 21.08.2013р.;

- довідка про проведення декларування валютних цінностей Лівобережна МДПІ №84 від 10.07.2013р.;

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2761 від 24.08.2013р.;

- резервна позиція №915 від 26.07.2001р.;

- єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №110100000/0709 від 21.10.2013р.

Також, у вказаному повідомленні зазначено про те, що згідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України декларант зобов'язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи, зокрема, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а також з власним бажанням подати будь-які додаткові наявні у декларанта документи для підтвердження ним заявленої митної вартості товару.

Крім вищевказаного зазначено, що відповідно до п.6. ст.53 МКУ, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Рівень заявленої декларантом митної вартості товару «прокат плоский з нелегованої сталі, з покриттям цинком (плакований)» становить 0,79 дол. США/кг, рівень митної вартості, раніше визнаної митними органами, оформленої за МД від 04.10.2013 року №125130005/2013/162407, з урахуванням регіону походження, умов контракту, у наближений до митного оформлення час, становить 0,87 дол. США/кг.

Листом №01-532 від 25.10.2013 у відповідь на повідомлення митниці від 24.10.2013р. декларант зазначив, що ТОВ «Торговий Дім Профіль України» згідно діючого законодавства надано в повному обсязі необхідні документи, передбачені п.1 ст.53 МКУ, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до митного режиму імпорту, щоб здійснити необхідну перевірку митним органом першим методом, а саме методом основним - за ціною договору, у зв'язку з чим митницею безпідставно витребуються додаткові документи, проте додатково надано: виписки по рахунку; рахунок фактуру від експедитора; виписку с бухгалтерської документації; прейскурант (прас-лист) від виробника; розрахунок ціни (калькуляцію); комерційну пропозицію; висновок ДП «Держзовнішінформ»; договір транспортного експедування №2210/10-1 від 22.10.10р.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що підставами для коригування слугували наступні обставини, а саме: - до митного оформлення не надано обов'язковий документ - договір на перевезення між декларантом та ТОВ «Формаг» (п.2 ч.6 ст.54 МКУ); - в рахунку-проформі №РКG051 від 07.08.13 вказано, що страхування товарів здійснюється за рахунок покупця, що свідчить, що до митної вартості не включені всі витрати, пов'язані з покупкою товарів включені до митної вартості; - не надано документи, вказані в п. 6.1 контракту від 15.11.12 № 15/11/12.

Разом з тим, судом встановлено, що розрахунки за товар по зовнішньоекономічному договору №15/11/12 від 15.11.2012, укладеного з фірмою «SHANDONG CHAMBROAD HOLDING Co.,LTD» (КНР), здійснені в повному обсязі. До митного оформлення були надані банківські платіжні документи № 359 від 13.08.2013 року та 415 від 10.10.2013 року; платіжні документи SWIFT від 13.08.2013 р. №1622 та від 10.10.2013 р. №1741.

Також відповідно до Листа №01-532 від 25.10.2013 року позивачем додатково надано договір транспортного експедування №2210/10-1 від 22.10.10р.

Стосовно рахунку-проформи №РКG051 від 07.08.13 року суд зазначає, що даний документ є комерційним та містить відомості про ціну товару, але не використовується для здійснення розрахунків за товар.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що надані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов’язані привести судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Верховний суд України у постанові від 01 жовтня 2013 року (справа № 21-354а13) зазначив, що про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає, що митним органом у даній адміністративній справі не наведено доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Відповідачем наведені формальні причини в обґрунтування неможливості застосування другорядних методів, що передують резервному, який застосований до позивача. Такі загальні посилання на норми Митного кодексу України зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості та не є достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення. За відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим та правомірним висновок суду першої інстанції стосовно протиправності оскаржуваних рішень митного органу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 05 травня 2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року у справі №804/3248/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 16 березня 2015 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна