Справа № 826/17727/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 листопада 2014 року 08:15 № 826/17727/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України (далі по тексту - відповідач) про скасування рішення відповідача про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Генерального прокурора України - начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією та зобов'язання відповідача звільнити ОСОБА_2 з посади першого заступника Генерального прокурора України - начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2, в період з 2012 року по 2014 рік обіймав посаду заступника Голови Державної виконавчої служби, що, у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», є підставою для звільнення його із посади та застосування до останнього заборони, встановленої ч. 3 ст. 1 цього Закону.

В судове засіданні представник позивача та позивач не з'явились, позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, в яких вказує на необґрунтованість позову, посилаючись на обставини, викладенні в запереченні та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом Генерального прокурора України №1168ц від 24.06.2014р. призначено старшого радника юстиції ОСОБА_2 першим заступником Генерального прокурора України - начальником Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією.

11 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Генеральної прокуратури України із листом в якому виклав обставини, які на його думку є підставою для звільнення ОСОБА_2 із посади першого заступника Генерального прокурора України - начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією.

Листом № 25/1-35831-14 від 13.11.2014р. Генеральної прокуратури України позивачу надана відповідь, в якій зазначено про відсутність підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» для звільнення ОСОБА_2 з посади.

Позивач не погоджується з рішенням Генеральної прокуратури України, що стало підставою для звернення до суду із адміністративним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 обіймав посаду заступника Голови Державної виконавчої служби України з 08.02.2012р. на підставі Указу Президента України від 01.02.2012р. № 49/2012 та наказу Державної виконавчої служби України від 08.02.2012р. № 26/к.

Статтею 6 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено, що працівники органів державної виконавчої служби (державні виконавці, керівні працівники і спеціалісти Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції) є державними службовцями.

Підстави припинення державної служби регулює стаття 30 Закону України «Про державну службу».

Так, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі, зокрема, відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону «Про державну службу»).

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про державну службу» відставкою є припинення державної служби службовцем, який займає посаду першої або другої категорії, за його письмовою заявою.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про державну службу» основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Установлюються такі категорії посад державних службовців, зокрема, перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади.

Зважаючи на наведене, правовідносин, щодо звільнення ОСОБА_2 регулюються положеннями Закону України «Про державну службу», як спеціального закону.

Відповідно до «Положення про Державну виконавчу службу України», затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. № 385/2011, Голова ДВС України має двох заступників, у тому числі одного першого.

Першого заступника, заступника Голови ДВС України призначає на посади Президент України за поданням Прем'єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Голови ДВС України, погоджених із Міністром юстиції України.

Першого заступника, заступника Голови ДВС України звільняє з посади Президент України.

Процедуру розгляду подання щодо призначення на посаду перших заступників та заступників міністрів, заступників міністрів - керівників апарату, керівників інших центральних органів виконавчої влади, їх перших заступників та заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, його першого заступника та заступників, керівника Апарату Прем'єр-міністра України встановлено Порядком розгляду питань, пов'язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 298, у редакції, що була чинна на час обіймання ОСОБА_2 посади заступника Голови Державної виконавчої служби України.

Подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади або погодження призначення на посаду вноситься Прем'єр-міністром України Президентові України - стосовно перших заступників та заступників міністрів, заступників міністрів - керівників апарату, керівників інших центральних органів виконавчої влади, їх перших заступників та заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету.

Посадова особа, яка вносить подання про призначення на посаду осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку, може звертатися з пропозицією щодо звільнення з посади таких осіб.

У пропозиції щодо звільнення з посади обґрунтовуються причини неможливості перебування особи на займаній посаді. До подання додаються завізований керівником відповідного органу проект рішення про звільнення з посади із зазначенням причини, біографічна довідка з фотокарткою, що засвідчується підписом керівника кадрової служби і скріплюється печаткою, заява особи про звільнення, пояснення особи, що звільняється за порушення трудової дисципліни, у разі потреби - матеріали службового розслідування, медична довідка, інші документи, що безпосередньо стосуються справи (п.п. 7, 10 Порядку).

Отже, законодавцем встановлено особливу процедуру звільнення з посади заступника Голови Державної виконавчої служби України.

Відповідно до відповіді Державної виконавчої служби України від 07.11.2014р. № 4-0-25-579/61 начальником відділу діловодства та контролю Управління фінансово-господарської діяльності та діловодства Корнієнко О.О. зазначено, що приблизно у середині лютого 2014 року, у своєму кабінеті, заступник Голови Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 разом з іншими документами, які потребували підпису Голови Державної виконавчої служби України Дудінова В.О. передавав останній заяву про своє звільнення, у присутності директора Департаменту контролю за виконанням рішень, розгляду звернень громадян та юридичних осіб Соломко О.В. В подальшому всі документи, в оперативному порядку, передані у приймальню Голови Державної виконавчої служби України Дудінова В.О., для їх підписання та накладання резолюцій. Документи, зокрема заяву ОСОБА_2 про звільнення, передано секретарю Голови Державної виконавчої служби України Дудінова В.О., у приймальній на той час знаходились інші працівники Державної виконавчої служби України, зокрема й заступник начальника відділу примусового виконання рішень Кузьменко О.С.

Зазначений документ до відділу діловодства та контролю Департаменту організаційного та нормативно-методичного забезпечення органів державної виконавчої служби не повертався.

Вищевказані працівники Державної виконавчої служби України інформацію щодо написання та передачі, заяви ОСОБА_2 підтверджують.

Судом встановлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.03.2014р. № 240-р та Наказом Державної виконавчої служби України від 24.03.2014р. № 147/к ОСОБА_2 звільнено з посади заступника Голови Державної виконавчої служби України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) керівника центрального органу виконавчої влади, який не входить до складу Кабінету Міністрів України, його першого заступника, заступника у період з 21.11.2013р. по 22.02.2014р. та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням.

З огляду на особливу процедуру звільнення із посади заступника Голови Державної виконавчої служби України та здійснення ОСОБА_2 усіх належних дій для його звільнення з займаної посади шляхом подання заяви про звільнення за власним бажанням, суд вважає, що критерії визначені в п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» не поширюються на ОСОБА_2

Також, жодним нормативно-правовим актом, який діяв з 21.11.2013р. по 22.02.2014р., не встановлено, що Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, який не входить до складу Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади.

Відповідно до п. 1 Положення про державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. № 385/2011 Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Антимонопольний комітет України, Фонд державного майна України, Державний комітет телебачення і радіомовлення України є центральними органами виконавчої влади зі спеціальним статусом.

Враховуючи відсутність в нормативно-правових актах визначення поняття «центральний орган виконавчої влади, який не входить до складу Кабінету Міністрів України», та той факт, що заступник Голови Держаної виконавчої служби України призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України за поданням Прем'єр-міністра України (п. 11 Положення про державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. № 385/2011), Держана виконавча служба України не є центральним органом виконавчої влади, який не входить до складу Кабінету Міністрів України, що свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_2 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

У чинному законодавстві України поняття центральний орган виконавчої влади, який не входить до складу Кабінету Міністрів України з'явилось 02.03.2014р., з набранням чинності Закону України № 742-VII від 21.02.2014р. «Про відновлення дії окремих положень Конституції України», за яким доповнено ст. 116 Конституції України п. 9-2, відповідно до якого Кабінет Міністрів України призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем'єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України.

Отже, на даний час поняття центральний орган виконавчої влади, який не входить до складу Кабінету Міністрів України вживається у двох нормативних актах - Конституції України та Законі України «Про очищення влади», а до 02.03.2014р. даний термін в законодавстві України був відсутній.

Таким чином, п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» не поширюється на ОСОБА_2, а висновок відповідача про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Генерального прокурора України - начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, cуд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право особи на судовий захист, відповідно до якого кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Між тим, позивач не надав суду доказів того, що діями відповідача порушені його права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах, та не довів, що рішення Генеральної прокуратури України безпосередньо зачіпає його права.

Крім того, слід зазначити, що позовна вимога щодо зобов'язання відповідача звільнити ОСОБА_2 з посади першого заступника Генерального прокурора України - начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією, суперечить повноваженням адміністративного суду.

Так, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи те, що позивачем не доведено факту порушення його прав оскаржуваним рішенням відповідача та оскаржуване рішення є обґрунтованим та законним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлений 25.11.2014р.

Суддя В.В. Амельохін