Справа № 2а/0470/14168/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2015р. м. Київ К/800/52317/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу начальника Північної МДПІ у м.Кривому Розі від 12.10.2006р. про її звільнення з посади старшого державного податкового ревізора - інспектора сектору оперативного контролю відділу контрольно-перевірочної роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18.05.2009р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Північної МДПІ у м. Кривому Розі від 12.10.2006р. про звільнення позивача, стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6549,18 грн. та моральну шкоду в сумі 4000 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2010р. скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача моральної шкоди і в цій частині в задоволенні позову відмовлено. Крім того, змінено рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 13270,93 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.09.2012р. постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 18.05.2009р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2010р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2013р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013р., позовну заяву залишено без розгляду.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання прийняття позовної заяви. Просить скасувати постановлені судами рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України (в редакції станом на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Пунктом 1 статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 100 КАС України (в редакції на час розгляду справи) передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Так, судами встановлено, що наказом начальника Північної МДПІ м.Кривого Рогу №79-0 від 12.10.2006р. позивач була звільнена з посади старшого державного податкового ревізора - інспектора сектору оперативного контролю відділу контрольно-перевірочної роботи у зв'язку із змінами в організаційній структурі і скороченням штатної чисельності працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив з того, що про порушення своїх прав позивач повинна була дізнатися з часу винесення оскаржуваного наказу про звільнення від 12.10.2006р., а до суду звернулася лише 07.09.2007р., тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Посилання позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду на те, що нею в листопаді 2006 року було подано позов до суду в порядку цивільного судочинства визнано судами безпідставним, оскільки помилкове звернення з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В цій частині судами застосовано аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 06.11.2012р. №21-191а12.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки передбачений законом строк звернення до суду позивачем пропущено, поважних підстав пропуску такого строку не наведено, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський