Справа № 826/17058/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Альфа Ессет Менеджмент» до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової консультації,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Альфа Ессет Менеджмент», звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправною та скасування податкової консультації від 12.09.2014 року №8856/10/26-52-06-34.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову консультацію Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 12.09.2014 року №8856/10/26-52-06-34. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві повторно розглянути запит Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Альфа Ессет Менеджмент» про надання податкового роз'яснення від 20.08.2014 року №82 з врахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «КУА «Альфа Ессет Менеджмент» звернулося до ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві із запитом про надання податкового роз'яснення від 20.08.2014 року №82, яке отримано відповідачем 20.08.2014 року (у відповідності до відмітки на копії даного запиту, наявного у матеріалах справи), в якому позивач просив надати податкове роз'яснення з приводу наступних питань:

« 1. Чи вважаєте Ви, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 ПКУ стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю чи і активів інститутів спільного інвестування?

2. Пайовий інвестиційний фонд не є юридичною особою, не має власного коду ЄДРПОУ та не зареєстрований на обліку платника податку в ДПІ. Вкажіть, будь ласка, як провести правильно реєстрацію пайового інвестиційного фонду у ДПІ, якщо виникає така необхідність».

У відповідь на вищезазначений запит ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом від 12.09.2014 року №8856/10/26-52-06-34 повідомлено, що приписами пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 Податкового кодексу України встановлений порядок оподаткування активів інститутів спільного інвестування та активів фондів операцій з нерухомістю, у зв'язку з чим починаючи з 3 серпня 2014 року до інших доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та визначаються відповідно до п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, включають доходи, отримані інститутами спільного інвестування та фондами операцій з нерухомістю у вигляді процентів, нарахованих за активами інститутів спільного інвестування та активами фондів операцій з нерухомістю. Крім того, повідомлено, що відповідно до Порядку обліку платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, взяттю на облік в органах Державної фіскальної служби підлягають лише платники податків, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Вважаючи вищезазначені висновки контролюючого органу необґрунтованими, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що оскаржувана податкова консультація була надана відповідачем без дослідження всіх документів, зокрема, висновку експертного дослідження №056/429 від 19.08.2014 року, яким, зокрема, встановлено, що є лінгвістичні підстави стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 Податкового кодексу України стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

Приписами пп. 52.4 та 52.5 ст. 52 ПК України передбачено, що консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Водночас, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду (п. 53.3 ст. 53 ПК України).

При цьому, чинним законодавством не визначено процедури розгляду запитів на надання податкової консультації.

Суд першої інстанції правомірно зазначає, що при підготовці податкової консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства контролюючий орган має не лише проаналізувати усі норми, що регулюються спірні правовідносин, та норми, на які посилається заявник у своєму зверненні, а також дослідити додані до звернення документи, в тому числі із можливим витребуванням додаткових документів в рамках строку розгляду такого виду звернення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення позивача за податковою консультацією стала та обставина, 03.08.2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України» від 31.07.2014 року за№1621.

Вказаним законом було внесено зміни до ПК України, зокрема: п.п.136.1.9 п. 136.1 ст. 136 доповнено словами «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами».

З урахуванням цього доповнення, п.п.136.1.9 п. 136.1 ст. 136 ПК України, став чинним у такій редакції: «Для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: суми коштів спільного інвестування, а саме коштів, залучених від інвесторів інститутів спільного інвестування, доходи від проведення операцій з активами таких інститутів, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від проведення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону, крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами».

Тому позивач звернувся до відповідача з проханням надати роз'яснення з приводу яких саме активів стосується вказане доповнення: «лише активів фондів операцій з нерухомістю чи і активів інститутів спільного інвестування».

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку науково-правової експертизи щодо тлумачення норм податкового законодавства відносно коштів спільного інвестування від 08.09.2014 року, експертом встановлено, що фраза з п. п. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 ПК України: «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» стосується виключно доходів фондів операцій з нерухомістю та не стосується доходів, нарахованих на активи інститутів спільного інвестування.

Відтак, об'єктом оподаткування на прибуток не є доходи, що отримані у вигляді процентів, нарахованих від суми коштів спільного інвестування.

При цьому, законодавство України передбачає відмінність у правовому регулюванні інститутів спільного інвестування та фондів операцій з нерухомістю, та у зобов'язаннях за цінними паперами інститутів спільного інвестування та фондів операцій з нерухомістю.

Відтак, інститути спільного інвестування та фонди операції з нерухомістю становлять собою різні за змістом правовідносини, що відображається у їх правовій природі.

Також, слід зазначити, що у разі неоднозначного трактування прав та обов'язків платника податку, законодавство зобов'язує приймати рішення на користь платника податку.

Відтак, усі неоднозначні та неточні норми мають тлумачитися на користь платника податку.

Тобто, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що оскаржувана податкова консультація була надана відповідачем без дослідження всіх документів, зокрема, висновку експертного дослідження №056/429 від 19.08.2014 року, яким, зокрема, встановлено, що є лінгвістичні підстави стверджувати, що вираз «крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами» у тексті пп. 136.1.9 п. 136.1 ст. 136 Податкового кодексу України стосується лише активів фондів операцій з нерухомістю.

Крім того, згідно наявної у матеріалах справи копії листа комітету з питань податкової та митної політики Верховної Ради України №04-30/10-704 від 12.11.2014 року встановлено, що на думку Комітету, виходячи із змісту пункту, структури і компоненті із речення, доповнення, внесене до пункту 136.1.9 словами "крім доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами стосується доходів, отриманих у вигляді процентів фондів операцій і нерухомістю. А оскільки положення пункту 136.1.9 Податкового кодексу України відноситься до доходів, отриманих у вигляді процентів, нарахованих за такими активами, то повинні застосовуватись до операцій з активами фондів операцій з нерухомістю, та Комітет вважає, що дія цього пункту не розповсюджується на доходи інститутів спільного інвестування, отримані у вигляді процентів, нарахованих по операціям з активами інститутів спільного інвестування.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкова консультація, надана Відповідачем листом від 12.09.2014 року за №8856/10/26-52-06-34, суперечить змісту податку на прибуток підприємств, в розрізі п.п.136.1.9 п.136.1 ст. 136 ПК України, а тому податкова консультація ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 12.09.2014 року №8856/10/26-52-06-34 підлягає визнанню протиправною та скасуванню. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, недоведена правомірність та обґрунтованість прийнятої ним податкової консультації з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини, та позовні вимоги законні обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

При цьому апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в апеляційних скаргах були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційних скаргах процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 24 березня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.