Справа № 823/30/15
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м. Черкаси справа № 823/30/15

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Роя О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 823/30/15

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (за визначенням - ФОП ОСОБА_1.)

до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (надалі - ДПІ у м. Черкасах)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і податкових вимог, прийняв постанову.

ФОП ОСОБА_1, звернувшись до суду з адміністративним позовом до ДПІ у м. Черкасах з урахуванням заяви про усунення недоліків від 13.02.2015, просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.05.2014 №, видане ДПІ у м. Черкасах про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що належить до сплати за результатами річного декларування у сумі 7497 грн. 30 коп. за основним платежем та 1874 грн. 33 коп. за штрафними фінансовими санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.05.2014 №, видане ДПІ у м. Черкасах про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 123356 грн. за основним платежем та 30839 грн. за штрафними фінансовими санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.05.2014 №, видане ДПІ у м. Черкасах про збільшення грошового зобов'язання зі сплати збору єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18069 грн. 34 коп. за основним платежем та 1806 грн. 94 коп. за штрафними фінансовими санкціями;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 10.06.2014 №1786-25, видану ДПІ у м. Черкасах;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 29.12.2014 № 8591-25, видану ДПІ у м. Черкасах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 28.03.2014 до 11.04.2014 посадовими особами відповідача проведено планову документальну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 до 31.12.2013, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 до 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 до 31.12.2013. За результатами перевірки було складено акт від 24.04.2014 №99/23-01-17-01/НОМЕР_1. На підставі акту були прийняті податкове повідомлення - рішення (надалі - ППР) від 08.05.2014 -№, ППР від 12.05.2014 №, ППР від 12.05.2014 №. Позивач вважає зазначені ППР протиправними та такими що належить скасувати, оскільки вони були прийняті з порушенням права позивача на участь у розгляді заперечень на акт перевірки від 24.04.2014 № 99/23-17- 01/222472809, що були подані 06.05.2014. Позивач зазначив, що не отримував від відповідача ні відповіді про задоволення його заперечень, ні відповіді про відхилення його заперечень, ні повідомлення про дату розгляду його заперечень, хоча позивачем у поданих запереченнях було зазначено про бажання узяти участь у розгляді заперечень. Позивач акцентує увагу на те, що у акті перевірки від 24.04.2014 № 99/23-17-01/222472809 зазначено: протягом 2011 року на р/р ФОП ОСОБА_1 надходили кошти у сумі 788247 грн. (сума вказана без ПДВ) за реалізовані товари, але до складу доходу у декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік було задекларовано частину суми коштів, що надходили на розрахунковий рахунок - розбіжність склала 595362 грн. У безготівковій формі розрахунки були проведені у сумі 191867 грн., у готівковій у сумі 545380 грн. Позивач зазначає, що згідно банківських виписок на розрахункові рахунки позивача надійшло 984097 грн. 72 коп., а вибуло 981012 грн. 63 коп. Базу оподаткування доходу визначено невірно, оскільки платник податку доходу, визначеного відповідачем, фактично не отримав. Позивач вважає, що розрахунок ПДФО і розрахунок зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування має здійснюватись не із суми 51000 грн., а із суми 3826 грн. 33 коп. згідно даних банківської виписки і фактичного результату господарювання.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивачем надано засвідчені копії: акту від 24.04.2014 №99/23-01-17-01/НОМЕР_1 (а.с.123); наказу від 18.03.2014 №466 (а.с.128); наказу від 10.04.2014 №615 (а.с.129); заперечення від 06.05.2014 до акту від 24.04.2014 №99/23-01-17-01/НОМЕР_1 (а.с.130); ППР від 08.05.2014 № (а.с.131); ППР від 12.05.2014 № (а.с.132); ППР від 12.05.2014 № (а.с.133); податкової вимоги від 10.06.2014 №1786-25 (а.с.134); податкової вимоги 29.12.2014 № 8591-25 (а.с.135); банківських виписок (а.с.137-150).

Відповідач позов не визнав, 19.02.2015 подав до суду письмові заперечення (а.с.156). Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що за результатами перевірки встановлено завищення суми витрат у податковій декларації з податку на доходи за 2012 рік у сумі 2268856 грн. і неправомірне формування податкового кредиту у податкових деклараціях з ПДВ за квітень, травень, жовтень та листопад 2012 року у сумі 453771 грн. Стосовно ППР від 08.05.2014 № відповідачем зазначено, що за результатами перевірки чистий оподатковуваний дохід збільшився і становить 51000 грн., різниця до оподаткування становить 49982 грн. - ПДФО відповідно до перевірки становить 7650 грн., а відповідно до декларації позивача становить 152 грн. 70 коп. Грошове зобов`язання становить 7497 грн. 30 коп. з штрафною санкцією у розмірі 25 % у сумі 1874 грн. 33 коп., що визначено в оскаржуваному ППР. Стосовно ППР від 12.05.2014 № відповідачем зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що позивачем не включено до податкового зобов'язання ПДВ у сумі 175587 грн. ФОП ОСОБА_1 виписано податкові накладні на користь платників покупців товарів та відвантажено товар і отримано кошти на розрахунковий рахунок, але дані суми ПДВ не включено до складу податкових зобов'язань у деклараціях з ПДВ за 2011 рік. Перевіркою повноти нарахування ПДВ за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 встановлено його заниження (з огляду на відхилення у визначенні податкового зобов'язання і податкового кредиту) всього у сумі 123356 грн. та застосовано штрафну санкцію у сумі 30839 грн. Стосовно ППР від 12.05.2014 № відповідачем зазначено, що первинними документами на підставі яких нараховується єдиний внесок є декларації про майновий стан і доходи за 2011-2013 роки, відомості про нарахування та виплати заробітної плати, трудові угоди. Єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що належить оподаткувати ПДФО, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць у якому отримано дохід. Відповідно до декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік сума чистого доходу становить 1018 грн. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок відповідно встановлено заниження суми єдиного внеску у сумі 18069 грн. 34 коп. За невірне визначення суми єдиного внеску за 2011 - 2012 роки застосовано штрафні санкції у розмірі 10% (у сумі 1806 грн. 94 коп.) та нараховано пеню. Стосовно податкових вимог від 10.06.2014 №1786-25 та від 29.12.2014 №8591-25 відповідачем зазначено, що враховуючи відсутність адміністративного оскарження спірних ППР і звернення до суду лише у вересні 2014 року та у лютому 2015 року, то у відповідача були законодавчо визначені підстави для складання та надіслання зазначених податкових вимог. Дана обставина про правомірність прийнятих податкових вимог підтверджена постановами Черкаського окружного адміністративного суду від 14.01.2015 за №823/3097/14 та №823/3098/14 про стягнення коштів. Відповідач вважає, що ним було правомірно прийнято ППР від 08.05.2014 № , від 12.05.2014 №, від 12.05.2014 № та податкові вимоги від 10.06.2014 №1786/25 та від 29.12.2014 №8591-25.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються заперечення відповідачем надано засвідчені копії: податкових декларацій (а.с.172-212); зворотній бік облікових карток (а.с.212-221); повідомлення від 18.03.2014 (а.с.222).

16.03.2015 після оголошеної перерви у судовому засіданні представник позивача та представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України у зв'язку з тим, що клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

ФОП ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу - підприємця 25.05.1995 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі - Кодекс № 2755). Відповідно до ст.15 Кодексу №2755 платниками податків визнаються юридичні особи (резиденти і нерезиденти України), що мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування та на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Згідно ст.75 Кодексу №2755 органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Кодексу №2755 документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Кодексу №2755 результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, що підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Згідно з п.86.4 ст.86 Кодексу №2755 заперечення до акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. ППР приймається у порядку і строки, передбачені п.86.8 цієї статті. Відповідно до п.86.7 ст.86 Кодексу №2755 визначено порядок розгляду заперечень платника податків. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Згідно з п.86.8 ст.86 Кодексу №2755 ППР приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст.58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. У разі подання платником податків заперечень на акт перевірки податкове повідомлення-рішення можуть бути прийнято після розгляду заперечень.

Судом встановлено, що з 28.03.2014 до 11.04.2014 посадовими особами відповідача було проведено планову документальну перевірку фінансово - господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 до 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 до 31.12.2013. Результати перевірки оформлено актом від 24.04.2014 №99/23-01-17-01/НОМЕР_1. У акті зафіксовано порушення: пп.178.3 ст.178 Кодексу №2755 у результаті чого донараховано податку з доходу фізичних осіб (надалі - ПДФО) - за 2011 рік у сумі 7497 грн. 30 коп.; п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1 ст.198.6 ст.198 Кодексу №2755 в наслідок чого додатково донараховано податку на додану вартість за 2012 рік у сумі 123356 грн.; п.10 та пп.11.3 п.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхування» у результаті чого донараховано збору ЄСВ у сумі 18069 грн. 34 коп. Копію акту від 24.04.2014 №99/23-01-17-01/НОМЕР_1 отримано 28.04.2014 ФОП ОСОБА_1, що підтверджується підписом ОСОБА_1 (а.с.127 - зворотній бік). Судом встановлено, що 06.05.2014 позивачем на адресу ДПІ у м. Черкасах подано заперечення до акту планової документальної перевірки від 24.04.2014 №99/23-01-17-01/НОМЕР_1. Зазначені заперечення було отримано відповідачем, що підтверджується відміткою про отримання (а.с.65).

Відповідно до п.86.7 ст.86 Кодексу №2755 у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст.58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях. У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду. Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Заперечення було подано у встановлений п.86.7 ст.86 Кодексу №2755 строк.

Під час розгляду справи судом встановлено, що заперечення від 06.05.2014 до акту планової документальної перевірки від 24.04.2014 №99/23-01-17-01/НОМЕР_1 не було розглянуто, у т.ч. станом на день розгляду справи відповіді по суті заперечень позивачем не отримано.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що у силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В акті від 24.04.2014 №99/23-17-01/222472809 зазначено, що за результатами перевірки встановлені порушення: пп. 178.3 ст.178 Кодексу №2755 у результаті чого донараховано ПДФО за 2011 рік у сумі 7497 грн. 30 коп.

Відповідно до п.178.3 ст.178 Кодексу №2755 оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності. У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об'єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат. Відповідно до пп.«а» п.176.2 ст.176 Кодексу №2755 особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У ППР від 08.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання з ПДФО у сумі 9371 грн. 63 коп., у тому числі 7497 грн. 30 коп. за основним платежем та 1874 грн. 33 коп. за штрафними фінансовими санкціями, у рядку «встановлено порушення» (посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено та відповідно до якого зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань) будь-які записи відсутні.

Судом встановлено, що за результатами перевірки встановлено розбіжності щодо визначення оподаткованого доходу між даними декларації про доходи позивача і даними встановленими перевіркою: за 2011 рік валовий дохід визначено позивачем у деклараціях у сумі 192885 грн. (а.с.207), за результатами перевірки - у сумі 737247 грн. (а.с.50); витрати визначені позивачем у деклараціях у сумі 191867 грн., за даними перевірки - у сумі 737247 грн.; оподатковуваний дохід визначений позивачем у деклараціях у сумі 1018 грн., за даними перевірки - у сумі 49982 грн.; податкове зобов'язання з ПДФО визначено у декларації у сумі 152 грн. 70 коп., за даними перевірки - у сумі 7650 грн. Різниця між сумою податкового зобов'язання з ПДФО визначеною позивачем та сумою за даними перевірки становить 7497 грн. 30 коп.

У акті від 24.04.2014 №99/23-17-01/222472809 зазначено, що за результатами перевірки встановлені порушення: п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1 п.198.6 ст.198 Кодексу №2755 внаслідок чого додатково донараховано податку на додану вартість за 2012 рік у сумі 123356 грн., а у ППР зазначено: п.1 ст.187.

У ППР від 12.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 154195 (сто п'ятдесят чотири тисячі сто дев'яносто п'ять) грн., у тому числі 123356 грн. за основним платежем та 30839 грн. за штрафними фінансовими санкціями у рядку «встановлено порушення» (посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено та відповідно до якого зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань) будь-які записи відсутні.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Кодексу №2755 датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до пп.14.1.266 п.14.1 ст.14 цього Кодексу. Згідно з п.188.1 ст. 188 Кодексу №2755 база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). Відповідно до п.198.1 ст.198 Кодексу №2755 право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Згідно з п.198.6 ст.198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що за результатами перевірки встановлено розбіжності щодо сум податкового кредиту між даними декларацій з ПДВ та даними перевірки: ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 21.02.2011 за січень 2011 року визначено у сумі - 920 грн. (від'ємне значення) (а.с.172-173), за даними перевірки - 1171 грн. (а.с.61). Різниця становить 251 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 19.03.2011 за лютий 2011 року визначено у сумі - 4291 грн. (від'ємне значення) (а.с.174-175), за даними перевірки - 5057 грн. (а.с.61). Різниця становить 766 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 19.04.2011 за березень 2011 року визначено у сумі 13 грн. (а.с.177-178), за даними перевірки - 2299 грн. (а.с.61). Різниця становить 2286 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 19.05.2011 за квітень 2011 року визначено у сумі 3576 грн. (а.с.180-181), за даними перевірки - 12007 грн. (а.с.61). Різниця становить 8431 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 20.06.2011 за травень 2011 року визначено у сумі 0 грн. (а.с.183-184), за даними перевірки - 6389 грн. Різниця становить 6389 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 20.07.2011 за червень 2011 року (а.с.190-191) та уточнюючого розрахунку від 22.11.2011 (а.с.186-188) визначено у сумі 9844 грн. (від'ємне значення), за даними перевірки - 22004 грн. Різниця становить 12160 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 19.08.2011 за липень 2011 року визначено у сумі 2885 грн. (а.с.192-193), за даними перевірки - 5764 грн. Різниця становить 2879 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 20.09.2011 за серпень 2011 року визначено у сумі 8640 грн. (а.с.194-195), за даними перевірки - 13421 грн. Різниця становить 4781 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 20.10.2011 за вересень 2011 року визначено у сумі 207 грн. (від'ємне значення) (а.с.196-197), за даними перевірки - 24862 грн. Різниця становить 24655 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 19.11.2011 за жовтень 2011 року визначено у сумі 596 грн. (від'ємне значення) (а.с.198-199), за даними перевірки - 13104 грн. Різниця становить 12508 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 20.12.2011 за листопад 2011 року визначено у сумі 467 грн. (а.с.200-201), за даними перевірки - 29332 грн. Різниця становить 28865 грн.; ПДВ, що належить до сплати згідно декларації від 19.01.2012 за грудень 2011 року визначено у сумі 0 грн. (а.с.202-203), за даними перевірки - 19388 грн. Різниця становить 19385 грн. Загальна сума розбіжностей між даними декларацій та даними перевірки становить 123356 грн. Проте, відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження висновків акту перевірки щодо такої розбіжності згідно даних податкового обліку.

В акті від 24.04.2014 №99/23-17-01/222472809 зазначено, що за результатами перевірки встановлені порушення: п.10 та пп. 11.3 п.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.10.2010 №2464-VI (надалі - Закон №2464), у результаті чого донараховано збору ЄСВ в сумі 18069 грн. 34 коп. У ППР від 12.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання зі сплати збору єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 19876 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 28 коп., у тому числі 18069 грн. 34 коп. за основним платежем та 1806 грн. 94 коп. за штрафними фінансовими санкціями у рядку «встановлено порушення» (посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено та відповідно до якого зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань) будь-які записи відсутні. У рядку (посилання на пункт та статтю законодавчого акта, відповідно до якого зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань) зазначено п.2 ч.ст.11 ст.25 Закону №2464, що є не тільки дефектом форми спірного рішення, але й не визначає конкретний зміст норми закону. Суд зазначає, що у Законі №2464 відсутня норма п.2 ч.ст.11 ст.25, оскільки є окремо ст.25 у якій є 17 частин, ст.11 у якій є 3 частини, а п.2 є у ч.2 ст.11 та у ч.11 і ч.12 ст.25.

Згідно з п.10 ст.25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Відповідно до пп.11.3 п.11 ст.25 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Судом встановлено, що за результатами перевірки встановлено розбіжності щодо сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу між даними звітів та даними перевірки (а.с.60): за 2011 рік за даними звітів - 0 грн., за даними перевірки 17697 грн. 02 коп. (у сумі 1608 грн. 82 коп. за кожен місяць 2011 року з лютого до грудня включно); за грудень 2012 року за даними звітів - 0 грн., за даними перевірки - 372 грн. 34 коп. Загальна сума розбіжностей становить 18069 грн. 36 коп. В оскаржуваному ППР від 12.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання зі сплати збору єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне визначено основний платіж у сумі 18069 грн. 34 коп., тобто визначено арифметично неправильно (17697 грн. 02 коп. + 372 грн. 34 коп. = 18069 грн. 36 коп.).

Згідно акту перевірки, у період стосовно якого виникли розбіжності, позивач мав наступні відкриті рахунки: № 1001 в філії АТ «Імексбанк» у м. Києві; №001 в ПАТ «Банк «Київська Русь» в м. Черкаси; №002 в ПАТ «Банк «Київська Русь» в м. Черкаси; №7515 в філії ПАТ ПІБ в м. Черкаси; №515 в філії ПАТ ПІБ в м. Черкаси (а.с.58). Проте, у якості доказів на підтвердження обставин позивачем до матеріалів справи надано лише (з усних пояснень представника позивача слідує, що після перевірки первинні документи відсутні) дублікат виписки з рахунку №001 в ПАТ «Банк «Київська Русь» в м. Черкаси (а.с.72-88, а.с.136-150), а відповідачем не надано доказів на підтвердження виявлених розбіжностей, зокрема у контексті п.20.1.2 ст.20 Кодексу №2755 та/або копій книги обліку доходів і витрат. Згідно з відомостями виписки за рахунком №001 в ПАТ «Банк «Київська Русь» в м. Черкаси за період з 01.01.2011 до 31.12.2011 загальна сума у рядку «дебет» становить 981012 грн. 63 коп., загальна сума у рядку кредит становить 984097 грн. 72 коп., залишок на кінець 2011 року складає 3826 грн. 33 коп. (а.с.150). Доказів щодо перевірки суми виявлених відхилень за наслідками податкового контролю відповідачем до суду надано не було.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, зважаючи на ствердження відповідача про різні дати 28.04.2014 і 02.05.2014 отримання акту перевірки (а.с.151, а.с.127 - зворотній бік) зазначає про таке.

Згідно п.81.3 ст.81 Кодексу №2755 (у редакції на час виникнення спірних відносин) під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку). Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті. У разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях. Заперечення на акт перевірки (було отримано особисто позивачем 28.04.14) були отримані відповідачем 06.05.14 (а.с.14) у межах визначеного строку: 29-30.04.14 - 2 робочих дні, 1-3.05.14 - вихідні і святкові дні, 04.05.14 - вихідний (02 травня субота - переноситься нa понеділок); 05-06.05.14 - 2 робочих дні, тобто на четвертий день. Оскільки право платника (п.17.1.6 ст.17) бути присутнім під час розгляду у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів за поданими контролюючому органу письмовими запереченнями у порядку, встановленому Кодексом №2755, було порушено (запрошення про час і дату розгляду та/або відповідь на заперечення відсутні), то невиконання вимог спеціального закону призводить до відсутності правових наслідків за податковим контролем.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що у порядку виконання обов'язку, визначеного ч.2 ст.71 КАС України, відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних ППР від 08.05.2014 №, ППР від 12.05.2014 № та ППР від 12.05.2014 №, що прийнято без розгляду заперечень і без надання відповіді на заперечення з наведенням мотивів відхилення аргументів позивача у порушення правил адміністрування податків і порядку, визначеного Кодексом №2755, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позову у частині скасування ППР: від 08.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що належить до сплати за результатами річного декларування у сумі 9371 грн. 63 коп., у тому числі 7497 грн. 30 коп. за основним платежем та 1874 грн. 33 коп. за штрафними фінансовими санкціями (а.с.131); від 12.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 154195 грн., у тому числі 123356 грн. за основним платежем та 30839 грн. за штрафними фінансовими санкціями (а.с.132); від 12.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання зі сплати збору єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 19876 грн. 28 коп., у тому числі 18069 грн. 34 коп. за основним платежем та 1806 грн. 94 коп. за штрафними фінансовими санкціями (а.с.133) шляхом визнання їх протиправними.

Згідно з п.59.1 ст.59 Кодексу №2755 у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу у порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п.59.3 ст.59 Кодексу №2755 податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Позивач зазначає, що оскільки податкові повідомлення рішення є протиправними та належать до скасування, то вони не можуть породжувати ніяких наслідків і тому видані на їх основі податкові вимоги від 10.06.2014 року № 1786-25 та від 29.12.2014 № 8591-25 також є протиправними та повинні бути скасовані.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки, позивачем на час прийняття податкових вимог від 10.06.2014 №1786/25 (а.с.69) та від 29.12.2014 №8591-25 (а.с.70) не проводилась процедура адміністративного чи судового оскарження спірних ППР, а також були відсутні судові рішення стосовно скасування спірних ППР, то відповідач мав законодавчо визначені підстави для складання та надіслання зазначених спірних податкових вимог.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, що вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів.

Судом встановлено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду (надалі - ЧОАС) від 14.01.2015 у справі №823/3098/14 задоволено позов ДПІ у м. Черкасах до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Однією із досліджуваних обставин справи була податкова вимога від 10.06.2014 №1786-25 у сумі 10783 грн. 25 коп. Зазначену постанову було оскаржено відповідачем до Київського апеляційного адміністративного суду (надалі - КААС) і станом на час розгляду даної справи провадження у справі за апеляційної скаргою ФОП ОСОБА_1 у справі 823/3098/14 зупинено (а.с.28). Постановою ЧОАС від 14.01.2015 у справі №823/3097/14 задоволено позов ДПІ у м. Черкасах до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Однією із досліджуваних обставин справи була податкова вимога від 10.06.2014 №1786-25 у сумі 10783 грн. 25 коп. Зазначену постанову було оскаржено відповідачем до КААС. Ухвалою КААС від 19.02.2015 скаргу залишено без задоволення, а постанову без змін. На зазначену ухвалу ФОП ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу.

Щодо ствердження позивача про правомірність податкових вимог з причини їх не оскарження необхідно зважити на правову позицію ВАСУ у справі К/9991/6879/11: зазначене рішення не оскаржувалось та не було скасовано, не можна визнати обґрунтованими, оскільки вирішуючи спір про стягнення санкцій, адміністративний суд зобов'язаний перевірити правомірність застосування санкцій рішенням суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, відповідачем на час виникнення спірних правовідносин з огляду на стан узгодження податкових зобов'язань правомірно прийнято податкові вимоги від 10.06.2014 №1786/25 та від 29.12.2014 №8591-25, тому, зважаючи на апеляційне і касаційне оскарження рішень у справах №823/3097/14, №823/3098/14 у задоволенні позову у частині позовних вимог стосовно визнання протиправними та скасування податкових вимог від 10.06.2014 №1786-25 та від 29.12.2014 № 8591-25 належить відмовити з огляду на передчасність.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria) від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 ЄКПЛ передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, що не передбачена законом.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що спірні ППР прийнято з порушенням встановленого Кодексом №2755 порядку, а саме - без розгляду заперечень позивача як передумови прийняття податкового повідомлення-рішення, що дає підстави для висновку про неправомірність рішень та відповідну передчасність прийняття спірних податкових вимог (наявні апеляційне та касаційне оскарження спірних вимог у інших справах).

Відповідно до ст.162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Суд запропонував особам, які беруть участь у справі, подати докази і з власної ініціативи витребував докази, яких, на думку суду, не вистачало для вирішення справи (ст.11 КАС України).

З огляду на викладене, на підставі наявних у справі доказів, дослідивши обставини і докази адміністративної справи, застосувавши норми законодавства, враховуючи доводи сторін, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 11, 86, 94, 159, 160, 162, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 08.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 9371 (дев'ять тисяч триста сімдесят одна) грн. 63 коп., у тому числі 7497 грн. 30 коп. за основним платежем та 1874 грн. 33 коп. за штрафними фінансовими санкціями, визнавши протиправним.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 154195 (сто п'ятдесят чотири тисячі сто дев'яносто п'ять) грн., у тому числі 123356 грн. за основним платежем та 30839 грн. за штрафними фінансовими санкціями, визнавши протиправним.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.05.2014 № про збільшення грошового зобов'язання зі сплати збору єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 19876 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 28 коп., у тому числі 18069 грн. 34 коп. за основним платежем та 1806 грн. 94 коп. за штрафними фінансовими санкціями, визнавши протиправним.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.В.Трофімова