Справа № 826/2359/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 березня 2015 року № 826/2359/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.10.2014 р. №2984-15, від 31.10.2014 р. №2985-14

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.10.2014р. №2984-15, від 31.10.2014р. №2985-14.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податковим органом протиправно винесено податкові повідомлення-рішення від 31.10.2014р. №2984-15, від 31.10.2014р. №2985-14, якими зобов'язано сплатити позивача земельний податок з фізичних осіб визначеного на підставі п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України. У зв'язку з чим просить позовні вимоги задовольнити та скасувати винесені податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи зазначену особу повідомлено належним чином, відповідно до вимог ст.ст.35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, заперечень на позов не надав.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є власником 55/100 нежилого приміщення №46 літ. А, що знаходиться у багатоквартирному житловому будинку за адресою: м.Київ, вул. Кропивницького, буд.10, від загальної площі 89,10кв.м.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 31.10.2014 року №2984-15 та від 31.10.2014 №2985-15, яким зобов'язано ОСОБА_1 сплати земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 10065грн. 36коп. на підставі п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України.

Позивач вважає винесені податкові повідомлення-рішення протиправним, оскільки в силу ст.297 Податкового кодексу України позивач не зобов'язаний сплачувати земельний податок.

Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Пунктом 286.1 ст.286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно п. 287.8 ст. 287 Податкового кодексу України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Тобто, враховуючи норми статті Податкового кодексу України, нарахування сум земельного податку ОСОБА_1 повинно здійснюватись відповідно до пропорційності належної площі нежилого приміщення відносно загальної площі всіх приміщень, з яких складається багатоквартирний жилий будинок, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кропивницього, 10.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом нарахованo земельний податок на всю площу нежилого приміщення (89,10кв.м.) в той час ОСОБА_2 є власником лише 55 частини від 89,10кв.м. зазначеного нежилого приміщення. Зазначене підтверджується листом податкового органу від 18.12.2014 року №4133/Т/26-55-15-09 та Розрахунками платежів по сплаті земельного податку на 2013 та 2014 роки (а.с.16, 17).

Крім того, відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів від 05.01.2015 №057026-Т-2949-48 зазначено, що в житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Кропивницького, буд. 10, не зареєстровано жодного землекористувача.

Доказів, а саме даних земельного кадастру, що є підставою для нарахування земельного податку відповідачем не надано.

Отже, податковим органом протиправно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення щодо нарахування ОСОБА_2 земельного податку за 2013, 2014роки на всю площу житлового будинку за адресою: м.Київ, вул.Кропивницького, буд.10.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не є платником земельного податку з фізичних осіб, а тому винесене податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, а позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м.Києві від 31.10.2014 року №2984-15 та від 31.10.2014 №2985-15.

3. Судові витрати в сумі 366, 00 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук