Справа № 826/18069/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Петрика І.Й.
Суддів:Борисюк Л.П.,
Собківа Я.М.,
При секретарі:Валяєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будакс» пред'явило позов до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень від 10 листопада 2014 року № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, п. 4 ч. 1ст. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Кастор Білдінг» () за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 21 жовтня 2014 року № 1155/26-54-22-01-10/38511196, яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства України, а саме: пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пунктів 201.10, 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Будакс» завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за липень 2014 року на суму 193738,00 грн., занижено суму ПДВ, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за липень 2014 року на суму 485559,00 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями, відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення: від 10.11.2014 р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 606949,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 485559,00 грн., за штрафними санкціями - 121390,00 грн.; від 10.11.2015 р. №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 193738,00 грн.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття податкових повідомлення-рішень відповідачем суду доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг.

При цьому згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано документи, які підтверджують реальне здійснення господарських взаємовідносин між TOB «Будакс» з контрагентом TOB «Кастор Білдінг» (), за період з 01.07.2014 по 31.07.2014, а саме: договір генерального підряду по взаємовідносинах з ПАТ «Енергополь» від 01.06.2013 №01/06-13; договір підряду по взаємовідносинах з TOB «Кастор Білдінг» від 13.01.2014 1301/3-14; копії податкових накладних, копії видаткових накладних; копії платіжних доручень; копії актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в; довідка форми КБ-3; копії перепусток про право входу на територію Приватного акціонерного товариства «Енергополь»; копію додаткової угоди №4 до договору Генерального підряду по взаємовідносинам з ПАТ «Енергополь»; локальні кошториси на будівельні роботи; копію договірної ціни по взаємовідносинам з ПАТ «Енергополь» за період з 01.01.2011 року по 31.07.2012. договірну ціну на відповідні роботи (будівельно-монтажні роботи по влаштуванню цегляної кладки зовнішніх та внутрішніх стін та перегородок); оригінали візуальних звітів надання послуг з розміщення інформації за липень 2014 року житлового офісного комплексу «Міністерський».

Відповідно до зазначених документів господарська діяльність підприємства підтверджується наступним.

Між ПАТ «Енергополь» (Замовник), в особі директора Семенкової Т.В., що діє на підставі Статуту, з одного боку та TOB «Будакс» (Генпідрядник), в особі директора Панькова О.В., що діє на підставі статуту, з іншого боку, було укладено договір генерального підряду від 01.06.2013 №01/06-13.

Предметом вищевказаного договору є те, що Генпідрядник приймає на себе зобов'язання по виконанню комплексу будівельно-монтажних робіт на будівництві третьої черги житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально-побутового, торговельного призначення (будинок) по вул. Кондратюка, 1 в Оболонському районі м. Києва, у відповідності із затвердженою Замовником проектною документацією на стадії «РД», Замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконані роботи.

При цьому, на виконання умов вищезазначеного договору, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будакс», що є платником податку на прибуток на загальних умовах, іменоване надалі «Генпідрядник», в особі директора Панькова Олександра Васильовича, який діє на підставі Статуту, з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастор Білдінг», іменоване надалі «Підрядник», що є платником податку на прибуток на загальних умовах, в особі директора Жалкевського Павла Георгійовича, який діє на підставі Статуту, з іншого боку, було укладено договір підряду (будівельно-монтажні роботи по улаштуванню цегляної кладки в будинку №3) №1301/3-14 від 13 січня 2014 року.

На виконання умов вказаного договору складені та підписані відповідні акти прийому виконаних робіт.

Розрахунки між підприємством були проведені у безготівковій формі. На рахунок ТОВ «Кастор Білдінг» були здійснені попередні оплати від Позивача на загальну суму 4,075,780,72 (чотири мільйони сімдесят п'ять тисяч сімсот вісімдесят гривень 72 копійки) грн., в тому числі ПДВ - 679,296,79 (шістсот сімдесят дев'ять тисяч двісті дев'яносто шість гривень 79 копійок) грн., що підтвердилось платіжними дорученнями (копії знаходяться у матеріалах справи).

Колегією суддів встановлено, що на момент здійснення господарських операцій контрагент був належним чином зареєстрований в ЄДР, мав свідоцтво платника ПДВ, ліцензію про право здійснення господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, а зазначені у договорах роботи на об'єкті були здійснені, про що складені акти виконаних робіт.

Усі здійснені банківські та господарські операції між TOB «Будакс» та TOB «Кастор Білдінг» знайшли своє належне відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку та відображені у податкових деклараціях і розрахунках.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, прийнятого в порядку ст. 551 Господарського кодексу України щодо встановлення підробної реєстрації контрагентів, втрачених документів або реєстрацію на осіб, які не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження, а також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентами.

Докази про скасування чи припинення державної реєстрації звітністю ТОВ «Будакс» та ТОВ «Кастор Білдінг», а також анулювання їх свідоцтв про сплату податку на додану вартість на момент виконання договору, укладеного між цими юридичними особами, відсутні.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи суду першої інстанції щодо того, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності правовідносин останнього з ПрАТ «Енергополь-Україна» (за Договором генерального підряду від 01 червня 2013 року № 01/06-13), зокрема не надано копій Актів проміжного приймання та/або попередніх випробувань та копій перепусток працівників Контрагента на об'єкт Замовником - Приватним акціонерним товариством «Енергополь-Україна», робочої документації тощо, наявність яких передбачена вищевказаним Договором) з огляду на те, що дійсність правовідносин позивача з ПрАТ «Енергополь-Україна» не досліджувалась та не відноситься до предмету доказування по даній справі, а предметом дослідження у даному випадку, в силу вимог ст. 70 КАС України, є реальність здійснення господарських операцій Позивача з TOB «Кастор Білдінг» за липень 2014 року. А вказані доводи не можуть бути покладені в основу висновків про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Кастор Білдінг»

Крім того, на підтвердження факту реального здійснення господарських правовідносин та на спростування вищевказаних доводів, позивачем долучено до матеріалів справи копії перепусток про право входу на територію ПрАТ «Енергополь-Україна» робітникам контрагента, копії актів щодо кладки внутрішніх та зовнішніх стін, копію плану типового поверху (схематичне зображення житлового будинку № 3, секції № 1, третьої черги будівництва Житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом на вул. Кондратюка, 1 у Оболонському районі м. Києва) від 11 липня 2014 року (том 4, а.с. 44-64).

Доводи суду першої інстанції про те, що згідно з Договором генерального підряду не надано доказів поставки матеріалів на підтвердження транспортування та відвантаження будівельних матеріалів, спростовуються умовами Договору генерального підряду.

Зокрема п. 6.1. «Забезпечення робіт, які виконує Генпідрядник, матеріалами, устаткуванням, апаратурою, інструментом і необхідною технікою покладає на Підрядника.».

Згідно з п. 14.3. Договору підряду «Основні матеріали та обладнання, необхідні для виконання Робіт на Об'єкті, поставляються Підрядником.».

Зазначене вище свідчить про те, що контроль та відповідальність за поставку матеріалів і обладнання несе Контрагент, що й пояснює їх відсутність у позивача.

Також суд першої інстанції вказує на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вищезазначених доводів, а саме необхідності та доцільності залучення Контрагента та наголошує на відсутності права позивача укладати договори підряду із підрядниками, однак це твердження суду спростовується умовами Договору генерального підряду, а саме: відповідно до п.п. 2.2.9. п. 2.2. Договору генерального підряду «У період реалізації даного Договору Генпідрядник має право залучати для виконання окремих видів робіт підрядні організації, при цьому Генпідрядник несе повну відповідальність за результати роботи підрядних організацій.».

Крім того, на підтвердження дійсності виконання Контрагентом будівельних робіт позивачем надано суду оригінали візуального звіту надання послуг з розміщення інформації за липень 2014 року, а саме зображення цегляної кладки у будинку № 23, на будівництві третьої черги житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по вулиці Ю. Кондратюка, 1 в Оболонському районі міста Києва.

Таким чином, фактичні обставини свідчать про те, що позивач згідно з умовами вищезазначеного Договору генерального підряду мав право залучити Контрагента до виконання робіт та, виходячи з цього, правомірно сформував податковий кредит та податкові зобов'язання, включивши до його складу суми ПДВ, сплачені ним відповідно до укладеного Договору підряду з Контрагентом, господарські операції між сторонами були реальними та такими, що породжували для них права та обов'язки, оскільки такі обставини підтверджені первинними документами, візуальним звітом з наданих послуг та іншими письмовими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом.

Колегія суддів зазначає, що на момент здійснення правовідносин із ТОВ «Кастор Білдінг», позивач та контрагент були у відповідності до вимог чинного законодавства зареєстровані платниками податку на додану вартість, установчі документи ТОВ «Кастор Білдінг» не були визнані в судовому порядку недійсними, відсутній вирок суду щодо посадових осіб ТОВ «Кастор Білдінг», правовідносини відбувалися на підставі договору, виконання яких та сплата коштів за якими підтверджується відповідними актами здачі-прийому виконаних робіт, платіжними дорученнями, згідно до чого ТОВ «Кастор Білдінг» на адресу позивача були виписані податкові накладні, сума ПДВ за якими була включена позивачем до податкового кредиту за відповідний період.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2015 року задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 10.11.2014 року № (форми «Р») про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 606949 (шістсот шість тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) 00 грн., та № (форми «В4») про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 193738 (сто дев'яносто три тисячі сімсот тридцять вісім), 00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Й. Петрик

Судді: Л.П. Борисюк

Я.М. Собків

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.