Справа № 2а-4059/11/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2011 р. Справа № 2a-4059/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Хоми О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача Юрчука М.М.

представника відповідача Гергелюка Т.Б.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Юрчука Миколи Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2011 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд із адміністративним позовом до районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Юрчука Миколи Миколайовича (далі - відповідачі) про визнання неправомірними дій щодо огляду та накладення арешту на майно та зобов'язання зняти арешт з майна, визначив як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 (далі - третя особа).

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Юрчуком Миколою Миколайовичем при виконанні виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №1541, за яким боржником є ОСОБА_5, а стягувачем - ВАТ КБ «Надра» протиправно, в порушення вимог статті 41 Конституції України, статтей 316, 321, 328 Цивільного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» 18.11.2011 року здійснено опис та арешт, належного йому на праві приватної власності об'єкту незавершеного будівництва (відпочинково-оздоровчого комплексу), готовністю 96 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області, що розташований на земельній ділянці площею 1, 0203 га, кадастровий номер НОМЕР_3, тобто здійснено заходи звернення стягнення на майно позивача, який не являється боржником.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 суду пояснив, що об'єкт незавершеного будівництва продав позивачу до накладення арешту на все належне йому майно та оголошення заборони його відчуження, причини з яких на вказане майно, яке йому не належить накладено арешт за його невиконаними зобов'язаннями йому не відомі.

Представник відповідача - районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Гергелюк Т.Б., та відповідач - державний виконавець районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Юрчук Микола Миколайович проти заявленого позову заперечили, мотивуючи тим, що на момент проведення оскаржуваної дії - опису та арешту майна орган державної виконавчої служби, виходив із відомостей Реєстру права власності на нерухоме майно, згідно якого описаний та арештований об'єкт незавершеного будівництва перебував у власності боржника, який про відчуження вказаного майна державного виконавця не повідомив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що районним відділом державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області здійснюється примусове виконання виконавчого листа №2-1081, виданого 02.03.2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ВАТ КБ «Надра» 571 289, 14 гривень заборгованості по кредитному договору (виконавче провадження ВП №27641505).

18.08.2011 року при здійсненні примусового виконання вищевказаного виконавчого документа на підставі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_5, про що винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с.25).

Тоді ж, 18.08.2011 року, на підстав постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 18.08.2011 року, Івано-Франківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України здійснено реєстрацію обтяження нерухомого майна третьої особи, про що внесено запис за №6 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.58-62).

07.09.2011 року державним виконавцем отримано інформаційну довідку за №31257917 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якої за ОСОБА_5 зареєстровано 09.08.2011 року право власності на об'єкт незавершеного будівництва (відпочинково-оздоровчий комплекс), готовністю 96 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області, що розташований на земельній ділянці площею 1, 0203 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (а.с.54-57).

18.11.2011 року державним виконавцем проведено опис майна, що належить боржнику за виконавчим провадження ВП №1541 та здійснено опис та накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва (відпочинково-оздоровчий комплекс), готовністю 96 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області, що розташований на земельній ділянці площею 1, 0203 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (а.с.66-69).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень, згідно пункту 1 частини 1 якої до таких заходів віднесено звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок арешту і вилучення майна боржника, згідно частини 1 якої арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частина 2 передбачає, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Таким чином, державний виконавець районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області при здійсненні виконавчого провадження ВП№1541 з примусового виконання виконавчого листа №2-1081, виданого 02.03.2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ВАТ КБ «Надра» 571 289, 14 гривень заборгованості по кредитному договору повноважний здійснювати заходи примусового виконання рішень, в тому числі здійснювати звернення стягнення на майно боржника, шляхом його арешту, проведення опису майна боржника.

Частина 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Виконавчим листом Коломийського міськрайонного суду №2-1081 від 02.03.2011 року, примусове виконання якого здійснюється за виконавчим провадження ВП №1541 визначений боржником ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Як наслідок, примусове звернення стягнення 571 289, 14 гривень заборгованості по кредитному договору підлягає виключно на грошові кошти та майно, що належать ОСОБА_5 і не може бути звернено на майно інших осіб.

Встановлення належності на праві власності об'єкту незавершеного будівництва (відпочинково-оздоровчого комплексу), готовністю 96 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області, що розташований на земельній ділянці площею 1, 0203 га, кадастровий номер НОМЕР_3 ОСОБА_5 є визначальним для вирішення даного спору.

Судом при розгляді даної справи враховано, що в межах статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно та встановлено, що 11.08.2011 року об'єкт незавершеного будівництва (відпочинково-оздоровчий комплекс), готовністю 96 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області, що розташований на земельній ділянці площею 1, 0203 га, кадастровий номер НОМЕР_3 згідно договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва ОСОБА_5 продано позивачу.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф., зареєстровано в реєстрі за №1346 та внесено в Державний реєстр правочинів за №4585837. Оригінал вказаного договору та витягу з Державного реєстру правочинів оглянуто в судовому засіданні, а їх копії долучено до матеріалів адміністративної справи (а.с.21-23).

Позивач та третя особа в судовому засіданні суду пояснили, що будь-якого спору з приводу купівлі-продажу вказаного об'єкту незавершеного будівництва та спору з приводу прав на це майно між ними не існує, а об'єкт незавершеного будівництва, відповідно до договору його купівлі-продажу, належить позивачу.

Правочин купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва (відпочинково-оздоровчого комплексу), готовністю 96 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області, що розташований на земельній ділянці площею 1, 0203 га, кадастровий номер НОМЕР_3 вчинено його сторонами 11.08.2011 року, тобто до накладення державним виконавцем арешту на все майно, що належить ОСОБА_5 та винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження 18.08.2011 року.

За таких обставин, є недопустимим вжиття заходів примусового виконання виконавчого листа №2-1081, виданого 02.03.2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь ВАТ КБ «Надра» 571 289, 14 гривень заборгованості по кредитному договору, шляхом опису та арешту майна належного не боржнику, а позивачу.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частина п'ята статті 41 Основного Закону передбачає, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України також гарантовано непорушність права власності та передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 2 вказаної статті Цивільного кодексу України передбачає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина 1).

Частинами 3, 4 вказаної статті Закону України передбачені випадки зняття арешту з майна за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого вказаним Законом та у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (частина 5).

Як встановлено судом, районним відділом державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області не здійснюється виконання будь-яких виконавчих документів, за яких боржником виступає позивач, а тому звернення відповідачем стягнення зобов'язань ОСОБА_5 за рахунок належного на праві приватної власності майна позивача є таким, що порушує гарантовану Конституцією України та законами України непорушність його права власності, а накладений арешт на таке майно підлягає зняттю.

Позивачем, при заявлені даного адміністративного позову обрано спосіб захисту свого порушеного права, шляхом пред'явлення позовної вимоги до районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області про зобов'язання зняти арешт на належне йому майно, однак, суд вважає, що такий спосіб захисту не в повній мірі відповідає обсягу прав позивача, що потребують судового захисту.

Так, частиною другою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Отже, обов'язок винести постанову про зняття арешту з майна виникає у відповідача у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, а тому належним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку є пред'явлення вимоги про зняття арешту з майна.

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог заявленого позову та з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, звернених до районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, шляхом зняття, застосованого актом опису й арешту майна ВП №1541 від 18.11.2011 року районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області арешту з належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) об'єкту незавершеного будівництва (відпочинково-оздоровчого комплексу), готовністю 96 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області, що розташований на земельній ділянці площею 1, 0203 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця при здійснені опису й арешту належного позивачу майна, суд дійшов висновку про їх безпідставність виходячи з того, що на момент вчинення вказаної виконавчої дії 18.11.2011 року державний виконавець володів відомостями, отриманими з офіційних джерел (інформаційна довідка за №31257917 з Реєстру прав власності на нерухоме майно) про належність арештованого об'єкту незавершеного будівництва боржнику за виконавчим провадженням - ОСОБА_5 (а.с.54-57).

При цьому суд зазначає, що відсутність відомостей про перехід права власності на зазначене майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно допущено не з вини відповідача, інформаційна довідка з вказаного Реєстру відповідачем отримана після винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони його відчуження, що виключає обізнаність державного виконавця про відчуження чи можливість відчуження боржником ОСОБА_5 майна на користь позивача.

Також твердження представника позивача в судовому засіданні про протиправність дій державного виконавця щодо здійснення опису й арешту майна до внесення обтяження майна боржника ОСОБА_5 в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не відповідають фактичним обставинам справи. А саме, внесення в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_5 здійснено на підставі постанови державного виконавця 18.08.2011 року, а опис та арешт майна проведено 18.11.2011 року, тобто за спливом трьох місяців (а.с.25, 61).

Крім того, невірним є заявлення позовних вимог до державного виконавця, оскільки відповідно до частини 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачами у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, якими згідно статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районні, міські (міст обласного значення) районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області Юрчука Миколи Миколайовича до задоволення не підлягають.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зняти, застосований актом опису й арешту майна ВП №1541 від 18.11.2011 року районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області арешту з належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) об'єкту незавершеного будівництва (відпочинково-оздоровчого комплексу), готовністю 96 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області, що розташований на земельній ділянці площею 1, 0203 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

В задоволенні решти позовних вимог та до іншого відповідача відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 14.12.2011 року.