Справа № 2а/0370/2678/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015р. м. Київ К/800/25765/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - УМВС у Волинській області) про визнання неправомірними актів та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік - ОСОБА_5 Вказує, що нещасний випадок стався з ним при виконанні обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, у зв'язку з чим вона має право на отримання допомоги, передбаченої частиною 3 статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII). Проте, за висновком комісії зазначена подія сталася в період проходження загиблим служби, при виконанні ним своїх службових обов'язків, про що у листопаді 2008 року складено акти форми Н-1 та Н-5. Посилаючись на те, що висновок комісії не відповідає дійсним обставинам смерті її чоловіка, просила суд визнати висновки актів форми Н-1 та Н-5 неправомірними, визнати нещасний випадок таким, що трапився у період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю і зобов'язати відповідача забезпечити виплату допомоги, передбаченої статтею 23 Закону № 565-XII.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2011 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 01 травня 2007 року № 707, якою затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок №707). Зазначає, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи, зокрема функціональним обов'язкам дільничного інспектора та не звернули уваги на те, що нещасний випадок стався з її чоловіком під час їх виконання на закріпленій за ним дільниці. Вказує, що розслідування цієї події проведено комісією поверхнево та без повного з'ясування усіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП) загинув старший дільничний інспектор сектору дільничних інспекторів міліції Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області ОСОБА_5

З метою з'ясування обставин нещасного випадку, розпорядженням заступника начальника УМВС України у Волинській області від 24 жовтня 2008 року № 3/6-1978 створено комісію та проведено службове розслідування по факту загибелі працівника міліції.

За висновками цього розслідування, нещасний випадок із старшим дільничним інспектором СДІМ Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 стався в період проходження служби, під час виконання ним службових обов'язків, про що 15 листопада 2008 року складено акт форми Н-5, а 25 листопада 2008 року - акт форми Н-1.

Частиною 3 статті 23 Закону № 565-XII встановлено, що у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю сім'ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції визначені Порядком № 707, відповідно до підпункту 1 пункту 1 якого, одноразова грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення, у разі загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю.

Вичерпний перелік службових обов'язків, які пов'язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, визначено пунктом 2 цього Порядку, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин. Це, зокрема: несення постової чи патрульної служби; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, законних інтересів; припинення або запобігання злочинам та правопорушенням; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, що їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій.

Отже, виходячи з положень наведених норм закону, виплата зазначеної допомоги здійснюється за умови, якщо загибель працівника міліції пов'язана з виконанням ним службових обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, перелік яких визначений пунктом 2 Порядку № 707.

Разом з тим, такий висновок щодо причин та обставин загибелі працівника міліції приймається комісією за результатами розслідування проведеного відповідно до наказу МВС України від 27 грудня 2002 року №1346, яким затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок розслідування).

Пунктом 3.8 цього Порядку передбачено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після її утворення, зокрема, визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю.

За результатами розслідування складаються акти за формою Н-1 і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків (підпункт 2.2. Порядку розслідування).

Пунктом 3.11. Порядку розслідування деталізовано перелік випадків, які комісія з розслідування визнає такими, що трапились при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю - це, зокрема:

- унаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

- при ліквідації аварій, пожеж, стихійних явищ або їх наслідків;

- при виконанні службового або громадського обов'язку з рятування людського життя, охорони державного, громадського або особистого майна громадян, захисту їх честі та гідності;

- в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС України.

Водночас, у випадку загибелі працівників додатково проводиться спеціальне розслідування нещасних випадків, за результатами якого, складається акт спеціального розслідування за формою Н-5 (підпункт 4.1. Порядку розслідування).

Акт спеціального розслідування підписується головою і всіма членами комісії із спеціального розслідування. У разі незгоди зі змістом акта член комісії у письмовій формі викладає свою окрему думку.

Згідно з пунктом 3.12. Порядку розслідування, до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5 долучаються: акт за формою Н-1 (НТ), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров'я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

За умовами частини 4 підпункту 4.6. Порядку розслідування, акт за формою Н-1 (НТ) на кожного потерпілого складається відповідно до акту спеціального розслідування за формою Н-5 у двох примірниках, підписується головою та членами комісії із спеціального розслідування і затверджується керівником вищого підрозділу протягом доби після одержання цих документів.

Отже, за приписами наведених норм, висновки, встановлені актом спеціального розслідування за формою Н-5 є обов'язковими при складанні акту за формою Н-1. При цьому, перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю визначений Порядком № 707 та деталізований Пунктом 3.11. Порядку розслідування є вичерпним.

Як встановлено судами, ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув працівник міліції, а тому, акт спеціального розслідування за формою Н-5 є невід'ємною частиною матеріалів розслідування.

В акті форми Н-5 від ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що 15 жовтня 2008року о 17 год старший дільничний інспектор сектору ДІМ Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 будучи у форменному одязі керував приватним автомобілем ВАЗ-2110 по вул. Миру смт. Головне Любомльського району на автодорозі Любомль-Дубечне-Здомишель-Ратне-Камінь-Каширський-Любешів, на заокругленій ділянці дороги та внаслідок розриву шини лівого переднього колеса, виїхав на смугу зустрічного руху і скоїв наїзд на придорожнє дерево з лівої сторони по ходу руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав смертельну травму у вигляді ушкодження спинного мозку, перелому шийного відділу хребта. Причиною ДТП було розрив шини лівого переднього колеса під час руху автомобіля.

Враховуючи те, що вказані обставини підтверджені матеріалами судового розслідування та визнані сторонами під час розгляду справи, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано зазначив, що перебування ОСОБА_5 у форменному одязі на закріпленій дільниці під час робочого дня, не може кваліфікуватись як участь в охороні громадського порядку, громадської безпеки та боротьбі зі злочинністю, відповідно до пункту 3.11. Порядку розслідування, оскільки відсутні відомості щодо вчинення ним дій безпосередньо спрямованих на охорону громадського порядку.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними висновків комісії під час розслідування нещасного випадку 15 жовтня 2008 року та правильно відмовили у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак