Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2015р. м. Київ К/800/51165/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого суддіМалиніна В.В.,
суддів Мойсюка М.І., Швеця В.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити кошти, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць та зобов`язати відповідача виплатити йому зазначену винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць з жовтня 2012 року по даний час.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду 05 липня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді оперативного чергового-офіцера з бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , на яку призначений наказом командувача ПвК «Захід» від 11.03.2012 року № 32.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2012 року № 1132 «Про допуск особового складу до несення оперативно-чергової служби у 2013 навчальному році» позивач допущений до несення оперативно-чергової служби у 2013 навчальному році в якості оперативного чергового командного пункту. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2012 року № 1363 «Про допуск особового складу командного пункту військової частини НОМЕР_1 до керівництва польотами в дальній зоні згідно досягнутого рівня підготовки, в районі відповідальності командного пункту військової частини НОМЕР_1 у 2013 навчальному році» позивач допущений до керівництва польотами в дальній зоні в якості офіцера з бойового управління.

Згідно витягу зі штату №15/137 бригади тактичної авіації військової частини НОМЕР_1 посада оперативного чергового-офіцера з бойового управління, яку займає позивач, входить до складу командного пункту штабу управління військової частини НОМЕР_1 і має код 0846/1687.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, з чим погоджується колегія суддів, що обидві посади, які обіймає позивач наявні в «Переліку посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України», повноваження щодо яких він здійснює за сумісництвом, що є необхідною умовою виплати останньому винагороди в розмірах до 100 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби; особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством надзвичайних ситуацій та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України № 595 від 15 листопада 2010 року затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відповідно до зазначеної Інструкції виплата винагороди здійснюється в розмірах до 100 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць, зокрема, військовослужбовцям, які займають посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України за Переліком посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України, згідно з додатком 1 до цієї Інструкції (далі Перелік).

Згідно з приміткою до Переліку виплата винагороди провадиться за умови, якщо особи офіцерського складу, які займають посади з групою військово-облікової спеціальності 06, 12, 20, 60, 62 цього Переліку, фактично забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів.

З матеріалів справи вбачається, що посади, які займає позивач міститься в переліку посад військовослужбовців, які мають право на виплату щомісячної додаткової винагороди, а цифрові позначення військово-облікової спеціальності і посади, які займає позивач, збігаються з цифровими позначеннями військово-облікової спеціальності та посади зазначених у переліку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки посади, які займає позивач входить до Переліку посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України та позначені відповідно кодом 0846 та 1687 за військово-обліковою спеціальністю 0627003, то він має право на отримання спірної винагороди.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін
Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Швець