Справа № 819/331/15-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/331/15-a

24 березня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Хмельницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (далі - Хмельницька ОДПІ, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 23872,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі за землю згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 27.06.2014 року. Податковим органом вживались заходи для його стягнення, зокрема, надіслано податкову вимогу № 455-000 від 03.09.2014 року, проте податковий борг відповідачем не погашено. Позивач відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 23872,47 грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 43, 55).

Відповідач, його представник у судові засідання не з'явилися повторно, хоча в розумінні статей 33, 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторона завчасно та належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (повісток про виклик до суду) відповідачу та представнику відповідача (а. с. 19, 33, 42, 53, 54). Причини неприбуття до суду відповідач не повідомив, заперечень проти адміністративного позову до суду не надходило.

Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання сторони не прибули (при цьому від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а представник відповідача, відповідач не прибули в судове засідання повторно без поважних причин), дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому суд приходить до висновку, що судовий розгляд справи необхідно здійснювати в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.12.2012 року між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), орендарем, та Летичівською районною державною адміністрацією Хмельницької області, орендодавцем, укладено три договори оренди земельної ділянки, згідно з якими відповідачу були надані в оренду такі земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства:

- площею 26,9166 га, нормативна грошова оцінка якої складає 625399,00 грн.,

- площею 30,7386 га, нормативна грошова оцінка якої складає 792836,00 грн.,

- площею 39,6551 га, нормативна грошова оцінка якої складає 656397,00 грн. (а. с. 57-65)

Згідно пунктів 4.1, 4.2 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі з розрахунку 3% від нормативної грошової оцінки з врахуванням коефіцієнта індексації.

Дані договори оренди землі від 24.12.2012 року розірвані 12.05.2014 року (а. с. 67-71), проте за відповідачем залишалось зобов'язання внести оренду плату за період дії договорів оренди.

Відповідний розрахунок сум податкових зобов'язань з орендної плати за 2014 рік проведено Хмельницькою ОДПІ, про що 27.06.2014 року винесене податкове повідомлення - рішення № , яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб в сумі 24156,67 грн., яке вручене платнику податків 02.07.2014 року (а. с. 10, 56). Податкове повідомлення-рішення платником податків не оскаржувалось.

Відповідно до розрахунку суми боргу та довідки про стан заборгованості з податків і зборів (обов'язкових платежів), що контролюються органами Летичівського відділення Хмельницької ОДПІ за відповідачем станом на 09.02.2015 року рахується бог по земельному податку (орендній платі) в розмірі 23872,47 грн. (а. с. 8, 24). Суми грошових зобов'язань, визначені контролюючим органом, є узгодженими, проте відповідачем своєчасно не сплачені та набули статусу податкового боргу.

З метою погашення податкового боргу Хмельницькою ОДПІ надіслано ОСОБА_1 податкову вимогу від 03.09.2014 року № 455-00 (а. с. 11). Вжиті заходи не забезпечили погашення податкового боргу відповідачем.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до статті 269, 270 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, чинного з 01.01.2011 року, з змінами і доповненнями (далі - ПК України) платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі; об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Отже, відповідач є платником земельного податку (орендної плати за землю ) в силу статті 269 ПК України.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України, передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт 287.5 статті 286 ПК України).

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що податковий борг відповідача виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов'язань визначених контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні, які є узгодженими та підлягали перерахунку в бюджет у строки, встановлені статтею 287 ПК України.

Пункт 59.1 статті 59 ПК України визначає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

У спірному випадку позивач вжив усі заходи, передбачені ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи, контролюючим органом дотримані передумови для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач не спростував доводи адміністративного позову, не надав доказів про сплату податкового боргу, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, при цьому позивач у межах повноважень, обґрунтовано звернувся до суду, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття постанови про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 23872,47 грн.

Керуючись статтями 11, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: 48271, Тернопільська область, Гусятинський район, село Коцюбинці) податковий борг у розмірі 23872 (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 47 (сорок сім) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.