Справа № 242/271/15-а
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Моцний О.С.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року справа №242/271/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гайдара А.В., Старосуда М.І.,

секретаря судового засідання Томах О.О.,

з участю представника відповідача Шашкова В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Селидові Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року у справі №242/271/15-а за позовом Селидівського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області про зобов'язання виплатити одноразову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Селидівський міжрайонний прокурор звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання виплатити неповнолітньому ОСОБА_3 одноразову допомогу в розмірі не меншому за п'ятирічну заробітну плату потерпілого ОСОБА_4 відповідно до ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (а. с. 1-5).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року зазначені позовні вимоги Селидівського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області задоволені, а саме, визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано відділ Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Селидове виплатити одноразову допомогу неповнолітньому ОСОБА_3 в розмірі не меншому за п'ятирічну заробітну плату потерпілого ОСОБА_4 відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (а.с. 37-38).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, в апеляційній скарзі, посилається на п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до якого спори щодо здійснення страхових виплат непрацездатним членам сім'ї у разі смерті застрахованої особи за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю (а. с. 39-40).

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень , дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Колегія суддів зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_3 - неповнолітньому сину потерпілого ОСОБА_4 страхову виплату - суму одноразової допомоги в розмірі не меншому п'ятирічної заробітної плати ОСОБА_4, обґрунтовані тим, що потерпілий загинув на шахті внаслідок виконання трудових обов'язків, а тому на підставі ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначена одноразова допомога підлягає виплаті, яку відмовляється сплатити відповідач, вважаючи, що неповнолітній син потерпілого не є членом сім'ї.

Згідно з ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин) у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

В даному випадку страхова одноразова виплата виникає в разі з настанням нещасного випадку на виробництві при виконанні трудових обов'язків потерпілого, виплата якої передбачена главою 67 «Страхування» Цивільного кодексу України.

В статті 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на аналіз наведених норм процесуального та матеріального законів, встановлених обставин у справі у їх сукупності колегія суддів дійшла висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач по відношенню до позивача не здійснював владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, а також не приймав рішень, можливість оскарження яких передбачена частиною 2 статті 2 КАС України.

Отже, в даному випадку спір виник внаслідок оспорювання наявності права на отримання страхової виплати згідно з ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а не внаслідок протиправних управлінських функцій відповідача, тобто спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів у відповідності до вимог ч.2 ст.157 КАС України, в якій зазначено якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд повинен роз'яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, роз'яснює, що виходячи з характеру спірних відносин та сторін у справі, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального закону безпідставно відкрив провадження у адміністративній справі та розглянув її за суттю, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням ухвали про закриття провадження у справі, оскільки не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Повний текст ухвали виготовлений 24 березня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 157 п.1 ч.1, ч.2, ст. 195 ч.1, ст. 196, ст. 199 ч.1 п.4, ст.202 ч.1 п.4, ст. 203 ч.1, ст. 205 ч.1 п.4, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року у справі №242/271/15-а за позовом Селидівського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області про зобов'язання виплатити одноразову допомогу - скасувати.

Провадження у справі №242/271/15-а за позовом Селидівського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидові Донецької області про зобов'язання виплатити одноразову допомогу - закрити.

Роз'яснити Селидівському міжрайонному прокурору право звернення з позовом про стягнення страхової виплати в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді А.В. Гайдар

М.І. Старосуд