Справа № 808/1896/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2015 р. м. Київ К/800/29898/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В. Вербицька О. В. Олендер І. Я.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргуДержавної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області
на постанову та ухвалуЗапорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2013 року Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року
у справі№ 808/1896/13-а
за позовомОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім № 3»
доДержавної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби
проскасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2013 року у справі № 808/1896/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби від 04.02.2013 року № 00072308.

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, п 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 року № 614.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з вимогами та доводами скаржника не погоджується, просить залишити в силі судові рішення.

З наданих документів вбачається, що в силу положень ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач підлягає заміні правонаступником Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за наслідками проведеної відповідачем перевірки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім № 3» щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, обігу підакцизних товарів складено акт № 0001/08/29/22/36320886 від 18.01.2013 року, яким зафіксовано порушення п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що полягає проведенні позивачем протягом 2010, 2011 та 2012 років готівкових розрахунків у загальній сумі 26 597,00 грн. без надання отримувачам готівкових коштів платіжного документа, який підтверджує сплату готівкових коштів покупцем.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 00072308 від 04.02.2013 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції на загальну суму 26 597,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні містить посилання на те, якими документами підтверджується здійснення витрат готівки, наданої під звіт.

Колегія суддів вважає такий висновок передчасним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи вчинені вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Пунктом 7.41 глави 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні встановлено, що під час перевірки правильності оформлення видач готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів.

Для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо) (п. 7.47 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні).

З вказаних норм вбачається, що доказом здійснення витрат готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт є касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, а доказом отримання таких послуг та товарів є рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо.

Задовольняючи позовні вимоги судами першої та апеляційної інстанцій зазначено, що позивачем до матеріалів справи надано документи: рахунки-фактури, видаткові накладні, накладні на відвантажування товару, податкові накладні, звіти про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, видаткові касові ордери, товарні чеки, що відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та, на думку платника, підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки стверджуючи те, що надані позивачем розрахункові документи підтверджують здійснення готівкових розрахунків з постачальниками, судами першої та апеляційної інстанції не досліджено питання відповідності цих документів вимогам Положення про форму і зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 року № 614 «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що Положення про форму і зміст розрахункових документів не підлягає застосуванню до спірних відносин у зв'язку його розробленням на виконання Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», адже Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб'єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, крім розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. На думку, судів порушення іншими суб'єктами підприємницької діяльності вимог щодо форми та змісту розрахункового документа та не виконання вимог закону щодо їх реєстрації не може спричиняти настання відповідальності для позивача.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи, оскільки Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Посилання на те, що об'єднання не здійснює діяльність у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг також є необґрунтованим, адже вимоги стосуються наданих контрагентами позивачу розрахункових чи касових документів за наслідками готівкового розрахунку за товари чи послуги.

Крім того, вирішуючи питання правомірності нарахування позивачу штрафу за проведення позивачем готівкових розрахунків протягом 2010, 2011 та 2012 років, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено питання дотримання податковим органом положень ст. 250 Господарського кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що на підставі ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати викладене, дослідити наявність необхідних реквізитів в наданих позивачем документах на підтвердження готівкових розрахунків, застосувати при оцінці доводів сторін норми матеріального права, які повинні бути застосовані, і вирішити спір згідно із законодавством.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Замінити відповідача правонаступником Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекціії в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року у справі № 808/1896/13-а скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді О. В. Вербицька

І. Я. Олендер