Справа № 216/4966/14-а (2-а/216/5/15)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р.справа № 216/4966/14-а (2-а/216/5/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Суховарова А.В., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року у справі № 216/4966/14-а (2-а/216/5/15) за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 26 червня 2014 року звернулася до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, в якому просить суд:

- визнати відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової компенсації при настанні інвалідності І групи замість чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною та такою, що порушує конституційні права;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію при настанні інвалідності І групи замість чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду І групи у розмірі 60 мінімальних заробітних плат з відрахуванням у сумі, яка отримана - 72890,40 грн.;

- стягнути з відповідача одноразову компенсацію при настанні інвалідності І групи замість чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 60 мінімальних заробітних плат з відрахуванням у сумі, яка отримана - 72890,40 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є дружиною померлого інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС - ОСОБА_3 З 16.09.2013 року її чоловік став інвалідом І групи, але компенсацію передбачену ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірі, а саме 60 мінімальних заробітних плат не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а позивач, як дружина померлого має право на отримання одноразової компенсації замість свого чоловіка. 22.05.2014 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про виплату вищевказаної одноразової компенсації, на що їй було повідомлено, що її чоловік у жовтні 2013 року отримав 189,70 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 не є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виплата їй одноразової компенсації при настанні інвалідності, як дружині учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачена, оскільки нею не ставиться питання про здійснення виплат як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Не погодившись з постановою суду та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач, як дружина померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС має право на отримання різниці компенсації при настанні І групи інвалідності її чоловіка. Вказує на те, що відповідач не в повному обсязі виплатив її померлому чоловіку різницю компенсації при настанні І групи інвалідності як то передбачено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того в доводах апеляційної скарги позивач посилається на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013 року у справі №2а-8195/2011, якою визнано право позивача на отримання такої компенсації.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_3 встановлено інвалідність І групи з 16.09.2013 року та він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, є інвалідом І групи (а.с.8).

В жовтні 2013 року йому було виплачено одноразову компенсацію у розмірі 189,70 грн., як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії І групи інвалідності (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29).

22 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому одноразової компенсації при настанні інвалідності І групи замість її чоловіка у розмірі 60 мінімальних заробітних плат (а.с.9).

Проте, управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради своїм листом від 05.06.2014 року №171-Ж відмовило позивачу у виплаті одноразової компенсації при настанні інвалідності І групи замість її чоловіка (а.с.9).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також тих, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до відповідача з заявою про виплату їй одноразової компенсації при настанні інвалідності І групи замість її чоловіка у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Однак, статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено виплату одноразової компенсації при настанні інвалідності - дружині померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, суд апеляційної інстанції враховуючи вірно встановлені судом першої інстанції обставини справи, які свідчать про те, що позивач не є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що виплата позивачу одноразової компенсації при настанні інвалідності, як дружині учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС вищевказаною нормою Закону не передбачена, оскільки позивачем не ставиться питання про здійснення виплат як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Оскільки, цей спір виник щодо відмови відповідача у виплаті позивачу одноразової компенсації при настанні інвалідності як дружині померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання позивача в доводах апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013 року у справі №2а-8195/2011, в зв'язку з тим, що цей спір не є аналогічним тому, що розглядався у справі №2а-8195/2011.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року у справі № 216/4966/14-а (2-а/216/5/15) - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.О. Коршун