Справа № 826/2121/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2015 року № 826/2121/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будматеріали-Вторресурси"
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києва
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будматеріали-Вторресурси» (далі - ТОВ «Будматеріали-Вторресурси», позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.12.2015 № .

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю зазначених в акті порушень та безпідставністю грошового нарахування, оскільки орендна плата за землю сплачувалася позивачем згідно до умов договору оренди земельної ділянки від 04.08.2005 року, які є обов'язковими для виконання сторонами договору, а визначені в Податковому кодексу України вимоги щодо річної суми орендної плати за землю є лише підставами для внесення відповідних змін до договору оренди, однак не містять посилання на обов'язок вчинити такі дії.

В судовому засіданні 10.03.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи. В якості безпідставності позовних вимог відповідач зазначав, що саме Податковим кодексом визначено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи.

В судовому засіданні з урахуванням положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Будматеріали-Вторресурси», , зареєстроване Святошинською районною державною адміністрацією у місті Києві 01.12.1999 року за № 5885.

На підставі наказу від 26.11.2014 року № 3065, виданого Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Нижник Л. Р., заступником начальника відділу податкового аудиту окремих платників управління податкового аудиту Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Будматеріали-Вторресурси» з питань правильності нарахування та сплати до бюджету земельного податку (орендної плати) за період з 01.04.2013 по 31.10.2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 12.12.2014 № 597/26-57-22-04/30550615 про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Будматеріали-Вторресурси» з питань правильності нарахування та сплати до бюджету земельного податку ( орендної плати) за період з 01.04.2013 по 31.10.2014 року (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення п.14.1.136, 14.1.147., п.14.1 ст.14 пп. 288.5.1 п.288.5 ст. 288 Податкового кодексу України) в результаті чого встановлено заниження орендної плати за період з 01.04.2013 по 31.10.2014 в сумі 88 749,37 грн.

На підставі складеного Акту перевірки, 30.12.2014 року ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено ТОВ «Будматеріали-Вторресурси» суму грошового зобов'язання в розмірі 110 936,71 грн., з якої: за основним платежем - 88749,37 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 22187,34 грн. за платежем: орендна плата з юридичних осіб, код платежу: 13050200.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 4 серпня 2005 року між ТОВ «Будматеріали-Вторресурси» та Київською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки, предметом якої є передача позивачу на підставі рішення Київської міської ради від 27.05.2004 року в строкове, платне користування земельну ділянку, яка розташована на вул. Миру, 21у Святошинському районі м. Києва.

Договір оренди зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що у книзі записів державної реєстрації договорів вчинено запис від 09.08.2005 року № 75-6-00219.

Пункту 4.3. Договору оренди земельної ділянки визначено, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до договору.

Відповідно до пункту 11.1. Договору оренди земельної ділянки зміни та/або доповнення до договору вносяться за згодою сторін.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами підпункту 14.1.137 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 288.4 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 288.5 Податкового кодексу України передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Отже, положеннями Податкового кодексу України передбачено, що питання щодо встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням розміру орендної плати в такому договорі оренди, тому саме умови договору (включаючи і умову щодо розміру орендної плати) є обов'язковими для виконання сторонами і орендодавець (відповідна рада) має право вимагати сплати, а орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, що є предметом такого договору, у визначеному договором розмірі.

При цьому суд звертає увагу, що вимоги підпункту 288.5.1 Податкового кодексу України щодо мінімального розміру орендної плати стосуються узгодження розміру орендної плати при укладенні договору або ж при внесенні змін до нього, але ніяк не можуть вважатися зобов'язанням орендаря, встановленим Податковим кодексом України, оскільки у самому Податковому кодексі України вказано, що підставою для нарахування орендної плати є договір, а не Кодекс.

Крім того, згідно з пунктом 288.1 Податкового кодексу України - підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Отже, органи державної податкової служби як контролюючі органи з питань правильності визначення та сплати податків мають право перевіряти правильність визначення та сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності лише на підставі договорів оренди таких земельних ділянок.

Те, що пункт 288.5 Податкового кодексу України закріплює мінімальне та максимальне значення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності означає лише те, що орендна плата за такі земельні ділянки є регульованою законодавством ціною та не тягне автоматичного підвищення розміру орендної плати, встановленого в договорі оренди.

Однак, ні Податковий кодекс України, ні будь-який інший нормативно-правовий акт не містить норм, які б зобов'язували орендаря сплачувати орендну плату у розмірі, що не відповідає розміру, визначеному в договорі оренди, і сплачувати її в більшому розмірі в разі законодавчої зміни граничного розміру цієї плати до внесення змін до самого договору оренди.

Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, умови договору (включаючи і умову щодо розміру орендної плати) є обов'язковими для виконання сторонами. Відповідно, підприємство зобов'язане сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, що є предметом вказаного договору, у визначеному договором розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Згідно із частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Щодо договорів, укладених до внесення у законодавство відповідних змін, то така зміна можлива лише на умовах та з підстав, передбачених договором, або якщо законом встановлена відповідна умова, при настанні якої орендна плата підлягає перегляду.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави дійти висновку про те, що зміна коефіцієнтів до ставок земельного податку може бути підставою для перегляду установленого розміру орендної плати шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору.

Викладені висновки у згоджуються з позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 11.06.2013 року по справі 21-443а12, де, зокрема, зазначено, що "Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов'язковість його виконання сторонами тощо. Суб'єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства. Якщо ж договір пов'язаний зі сплатою податків і, на думку суб'єкта владних повноважень, спрямований на ухилення від їх сплати, останній, за допомогою адміністративних заходів, уповноважений відновити публічний порядок. … хоча зміна розміру земельного податку згідно із Законом № З09-VI є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, зазначене не тягне автоматичні зміни орендної палати та, відповідно, донарахування ДПІ суми податкового зобов'язання з орендної плати із застосуванням штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями".

Згідно зі статтею 18 Закону "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, обов'язок позивача сплачувати більший розмір орендної плати виникає з моменту: набрання чинності додатковою угодою про внесення змін до договору (в разі досягнення сторонами взаємної згоди щодо збільшення розміру орендної плати); набрання законної сили рішенням суду про зміну договору (в разі вирішення спору щодо зміни розміру орендної плати в судовому порядку).

При цьому, як вказувалось вище згідно з пунктом 11.1. вказаного договору оренди земельної ділянки від 04.08.2005 року зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін.

Водночас, однією з істотних умов договору оренди землі відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що, по-перше, ціна (орендна плата із зазначенням її розміру) є істотною умовою, по-друге, як чинним законодавством, так і самим договором оренди земельної ділянки чітко визначено спосіб внесення змін при таких обставинах (зміна умов договору) - виключно у письмовій формі за взаємною згодою сторін, суд приходить до висновку, що позивач зобов'язаний нараховувати та сплачувати орендну плату за землю у відповідному (більшому або меншому) розмірі лише після внесення змін до договору від 04.08.2005 року, в якому буде визначено таку істотну умову договору як орендна плата, тобто встановлено інший розмір орендної плати ніж є.

Як встановлено судом, такі зміни у вищевказаний договір від 04.08.2005 року внесені не були, а відтак, позивач нараховував та сплачував орендну плату за землю в порядку передбаченому статтею 286 Податкового кодексу України та відповідно до вимог статті 288 Податкового кодексу України.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення зазначеної норми, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано жодного доказу, який би свідчив про правомірність винесення (прийняття) оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що нарахування та сплата позивачем орендної плати за землю у розмірі встановленому у договорі оренди земельної ділянки від 04.08.2005 року є правомірною та повністю відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим викладений в акті перевірки висновок відповідача про порушення позивачем пп. 14.1.136, 14.1.147., п.14.1 ст.14 та пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового Кодексу України є необґрунтованим та таким, що не відповідає чинному законодавству, а тому, винесене на його підставі оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 30.12.2015 року № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.12.2015 року № .

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда