Справа № 466/635/14-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 р. Справа № 876/961/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Боднар Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року у адміністративній справі №466/635/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова від 23.12.2013р. №10224/03-20 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 30.09.2013р. про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова зарахувати до 21-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», час проходження військової служби - навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут та військовому інституті при Державному університеті «Львівська політехніка» з 17 липня 1992р. по 01 серпня 2000р.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова прийняти рішення про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», з 30.09.2013р. та провести її нарахування та виплату починаючи з 30.09.2013р.

Постановою Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова від 23.12.2013р. №10224/03-20 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 30.09.2013р. про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова зарахувати до 21-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», час проходження ОСОБА_1 військової служби - навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут та військовому інституті при Державному університеті «Львівська політехніка» з 17 липня 1992р. по 01 серпня 2000р.Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», з 30.09.2013р. та провести її нарахування та виплату починаючи з 30.09.2013р.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зазначає, що до вислуги років, що дає позивачу право на пенсію згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зараховується період з 01.08.2000 по 14.08.2012 р. та з 15.08.2012 по 30.09.2013 - всього 13 років 01 місяць 28 днів. Зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» періоду навчання у військовому ліцеї ім. Героїв Крут та Військовому інституті при Державному університеті «Львівська політехніка» даною статтею не передбачене. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. ОСОБА_1 з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року навчався у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут.

Наказом начальника ліцею №78 від 31 травня 1995 року його направлено для вступу до Львівського військового інституту ДУ «Львівська Політехніка». 1 серпня 1995 року він був зарахований до Львівського військового інституту ДУ «Львівська Політехніка».

25 червня 2000 року після закінчення Львівського військового інституту ДУ «Львівська Політехніка» наказом Міністра Оборони України №358 ОСОБА_1 зараховано в розпорядження Генерального прокурора України та присвоєно військове звання «лейтенант юстиції».

Згідно з копією послужного списку з 01.08.2000р. по 14.08.2012р. ОСОБА_1 проходив військову службу на прокурорсько-слідчих посадах прокуратури Західного регіону України. З військової служби звільнений згідно з наказом МО України від 10.07.2012р. №550 у запас за пунктом «г» у зв'язку зі скороченням штатів та по реформуванню Збройних Сил України.

Згідно з копією трудової книжки з 15.08.2013р. ОСОБА_1 призначено на посаду заступника прокурора Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері-начальника управління нагляду за законністю оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства, а з 12.12.2012 - на посаду заступника прокурора-начальника слідчого управління.

30.09.2013р. ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова із заявою про призначення йому та виплату пенсії за вислугою років (відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»), подавши документи, необхідні для призначення такої пенсії, як працівнику прокуратури.

Листом від 23.12.2013 року №10224/03-20 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, як працівнику прокуратури, із-за відсутності необхідного 21 річного стажу вислуги років, оскільки чинним законодавством, а саме ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», не передбачено зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію, період навчання у військовому ліцеї ім. Героїв Крут та військовому інституті при державному університеті «Львівська Політехніка». До вислуги років, що дає право на пенсію згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідачем зараховано період з 01.08.2000 по 14.08.2012 р. та з 15.08.2012р. по 30.09.2013 р. - всього 13 років 01 місяць 28 днів.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв'язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються органами Пенсійного фонду України і виплачуються в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Законом України «Про прокуратуру» не визначено порядок обчислення військової служби. Застосуванню підлягають загальні норми, що містяться у відповідних статтях інших Законів, які регулюють таке пенсійне забезпечення, у тому числі Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про військовий обов'язок і військову службу».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, зараховується військова служба незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року організаційно Збройні Сили України складаються з військових об'єднай з'єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні сили України» Збройні сили України складаються, в тому числі з військових навчальних закладів.

Згідно ст. 2 Постанови КМ України №490 від 19 серпня 1992 року «Про реформу системи військової освіти», Львівський військовий ліцей ім. Героїв Крут це військовий навчальний заклад, який є складовою частиною системи військової освіти.

На час зарахування позивача ОСОБА_1 до ліцею був чинним Закон України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року. Відповідно до абзацу четвертого пункту першого статті 24 цього Закону початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військкоматом. Ця норма була чинною до прийняття Закону України від 18 червня 1999 року «Про внесення змії до Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу».

Така ж норма міститься у абзаці четвертому пункту четвертого розділу першого Тимчасового положення про проходження військової служб: солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №174/93, яке втратило чинність у 2001 році.

Враховуючи положення ст. 22 Конституції України, застосуванню підлягають норми Закону, що діяли на час навчання позивача у військовому ліцеї.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.10.2006р. зобов'язано Західне оперативне командування та військову прокуратуру Західного регіону України зарахувати ОСОБА_1 у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби період навчання у Львівському ліцеї імені Героїв Крут та встановити початком військової служби день зарахування до вказаного ліцею - 17.07.1992р.

Постанова суду набрала законної сили та виконана як фінансовими органами ЗОК, так і військовою прокуратурою Західного регіону України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення приймаються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 04.04.2006 № 3597-1У (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу»), пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України від 03.11.2006 № 328-У «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб»), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У п. 10 ст. 14 наведеного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави.

Частина 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», включаючи до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, час проходження військової служби військовослужбовцям СБУ та працівниками органів внутрішні справ, не зазначає про таке право інших військовослужбовців.

Оскільки, ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» не визначає порядок обрахування військової служби військовослужбовцям військових прокуратур, а ст. 46-1 цього ж закону зазначає про необхідність застосування щодо таких військовослужбовців норм Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види постачання і забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України, то при вирішенні питань надання та застосування таких правових та соціальних гарантій, у тому числі - пенсійного забезпечення, уже слід керуватися наведеними вище законодавчими актами та нормами, які безпосередньо регламентують ці питання.

Право на соціальний захист громадян, у тому числі - пенсійне забезпечення, гарантовано як законодавчими нормами, так і нормами Конституції України.

Таким чином, виходячи з норм ст.ст. 17, 21, 22, 24, 46 Конституції України, ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», ст.2, п.1 ст.8, п.10 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.46-1Закону України «Про прокуратуру» та іншими законодавчими нормами, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи з спеціальністю, а також до стажу державної служби. При цьому положення ч. 1 ст.2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», п.1 ст.8, п.10 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що прийняті Законодавчим органом значно пізніше норм ч.5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», поширюються на всіх військовослужбовців, зокрема тих, хто перебував на службі у військовій прокуратурі на прокурорсько-слідчих посадах.

Тому час проходження позивачем навчання в установах Міністерства обороні України, як і час перебування у розпорядженні Генерального прокурора та проходження військової служби на прокурорсько - слідчих посадах у військовий прокуратурах Західного регіону України, повинні бути зараховані до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з Законом України «Про прокуратуру».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року у адміністративній справі №466/635/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 24.03.2015р.