Справа № 826/3932/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 березня 2015 року письмове провадження № 826/3932/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Амельохіна В.В., Погрібніченка І.М., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної виконавчої служби України

про скасування постанови

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача у якому просить визнати нечинною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2015р винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчик Т.В. про відкриття виконавчого провадження стосовно виконання постанови №36921704, виданої 21.05.2014р. Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з Боржника виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач протиправно прийняв оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження стосовно виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору від 21.05.2014 винесена Відповідачем з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а саме невірно визначена сума виконавчого збору.

Зокрема повідомив, що 18 лютого 2015р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчик Т.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві та виділено в окреме провадження постанова про стягнення виконавчого збору №36921704 від 21.05.2014, що видав старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчик Т.В.

19 лютого 2015р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчик Т.В. була винесена постанова про відкритгя виконавчого провадження стосовно виконання постанови №36921704, виданої 21.05.2014р. Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з Боржника виконавчого збору.

У той же час, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» в разі відкликання стягувачем виконавчого документа виконавчий збір слід стягувати не в розмірі 10% суми, що міститься в судовому рішенні, а в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сума виконавчого збору у розмірі 210 102,45 доларів США, що зазначена в постанові про стягнення виконавчого збору від 21.05.2014р. - невірна, та визначена з порушенням норм чинного законодавства, а тому стягнення виконавчого збору за вказаним виконавчим документом є протиправним.

Під час розгляду справи представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 16.03.2015 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмових заперечень на адресу суду не направив.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07.03.2015 року, на підставі виконавчого документа та заяви стягувача, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №36921704) з виконання виконавчого листа №2-5347/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 17.01.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1. Стягнення провести в рахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту № 07Ф-178 від 17.09.2007 р. в розмірі 2 101 024,49 доларів США. Цією ж постановою встановлено строк до семи днів для самостійного виконання рішення суду, з моменту винесення постанови.

Вказана постанова отримана боржником 18.03.2013 року, що вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, проте у встановлений державним виконавцем строк не була виконана.

У зв'язку з невиконанням рішення суду, 21.05.2014 року відповідачем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 210 102,45 доларів США.

Постанова відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 21.05.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору позивачем до суду не оскаржувалась та є чинною.

19.02.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46594232 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на користь держави у розмірі 210102,45 доларів США.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

Так, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача.

Відповідно до п. 3.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5 постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Як встановлено судом, 21.05.2014 року відповідачем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 210 102,45 доларів США, у зв'язку із невиконанням боржником рішення суду у строк, встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2013 року з виконання виконавчого листа №2-5347/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 17.01.2013 року.

При цьому, вказана постанова Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 21.05.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору позивачем до суду оскаржена не була та є чинною і суд позбавлений можливості надавати правову оцінку правомірності її винесення у межах спірних правовідносин у даній справі.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

З огляду на вказане постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 19.02.2015 року ВП № 46594232 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на користь держави в розмірі 210 102,45 грн. є правомірною.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку що державний виконавець, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2015 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, діяв в межах наданих йому повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства України, відтак правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді В.В. Амельохін

І.М. Погрібніченко