Справа № 826/19134/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Романчук О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про:

визнання протиправними дій, вчинених під час перевірки та оформлення акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014 по внесенню висновків щодо заниження ТОВ «ТЕК «Гермес» податку на додану вартість всього на суму 5 000 000 грн., в тому числі за червень 2014 року на суму 333 333,00 грн., за липень 2014 року на суму 4 666 667,00 грн.;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.11.2014, виписаного на підставі акту №501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014;

визнання протиправними дій, що виразились у внесенні до АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» коригування показників податкового кредиту ТОВ «ТЕК «Гермес» з податку на додану вартість на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014;

зобов'язання поновити в автоматизованій системі «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкової звітності ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842), які були виключені на підставі акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.2014 по 31.07.2014» та в АІС «Податковий блок» дані податкової звітності ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.06.2014 по 31.07.2014 та додатку № 5 до них;

зобов'язання вилучити з АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» інформацію про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕК «Гермес», оформлені актом № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014;

зобов'язання відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» дані податкової звітності ТОВ «ТЕК «Гермес», шляхом внесення до них даних, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період 01.06.2014 по 31.07.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неправильно та не повно дослідив докази і встановив дійсні обставини, внаслідок чого спірну постанову було прийнято з порушенням норм матеріально та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій, вчинених під час перевірки та оформлення акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014 по внесенню висновків щодо заниження ТОВ «ТЕК «Гермес» податку на додану вартість суд першої інстанції виходив з того, що позивач ні в позовній заяві, ні безпосередньо у судовому засіданні не пояснив суду, в чому саме полягала протиправність дій відповідача щодо проведення перевірки та складання акту. Відтак суд дійшов висновку, що керівник контролюючого органу правомірно видав наказ від 01.10.2014 №2506 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТЕК «Гермес». При цьому здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та складання акту за результатами таких перевірок із відображенням в акті висновків прямо передбачено нормами Податкового кодексу України.

За результатами оцінки реальності здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «Київконсалт» суд дійшов висновку, що господарська діяльність позивача та ТОВ «Київконсалт» є протиправною, а укладений між ними правочин - нікчемний як такий, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином, що є порушенням ст. 234 Цивільного кодексу України. Відтак, збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5 000 000,00 грн. та нарахування штрафних санкції в сумі 1 250 000,00 грн. здійснено відповідачем правомірно, що свідчить про те, що податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2014 винесене відповідачем правомірно, у межах повноважень, наданих відповідачу законодавством України.

Крім того, суд дійшов висновку, що саме по собі внесення інформації до єдиної системи «Податковий блок» та її підсистеми «Аналітична система» не створює для позивача негативних наслідків, оскільки така інформація носить службовий характер, а отже, дані позовні вимоги є передчасними.

Також відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання поновити в автоматизованій системі показники податкової звітності ТОВ «Київконсалт» шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.06.2014 по 31.07.2014 та додатку № 5 до них, оскільки позивачем не надало суду доказів на підтвердження повноважень для заявлення позовних вимог в інтересах ТОВ «Київконсалт» і представництва інтересів від імені ТОВ «Київконсалт» в суді.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ТОВ «ТЕК «Гермес» зареєстроване 10.12.2009 у Голосіївській районній в м. Києві державній адміністрації, свідоцтво про державну реєстрацію № 0025307. Код суб'єкта господарювання за

ТОВ «ТЕК «Гермес» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 14.12.2009 за №168849, перебуває на обліку в ДПІ у Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 20.03.2012 № 200033987 позивач зареєстрований платником ПДВ. Індивідуальний податковий номер 09.

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва на підставі повідомлення № 147/10/26-50-22-07 від 01.10.2014, наказу від 01.10.2014 №2506, згідно з ст.78. п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України, проведена документальна позапланова невиїзна перевірку ТОВ «ТЕК «Гермес» з питань перевірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Київконсалт», та ТОВ «Нафтогаз трейд», за період з 01.06.2014 по 31.07.2014.

За результатами перевірки складено акт № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки (надалі - акт перевірки).

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, встановлено порушення ТОВ «ТЕК «Гермес» п.198.3. 11.198.6 ст.198. п.201.4 ст.201 Податковою кодексу України, в результаті чого товариством занижено податок па додану вартість, всього на суму 5 000 000 грн., в тому числі за червень 2014 року на суму 333 333 грн., за липень 2014 року на суму 4 666 667 грн.

Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що у ТОВ «Київконсалт» відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток операцій з контрагентами в розумінні: ст. 134 та ст.185 Податкового кодексу України, встановлено маніпулювання показниками декларації з ПДВ за червень 2014 року, місцезнаходження товариства не встановлено, а отже, податковий орган приходить до висновку про відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва винесено податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2014, яким донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5 000 000,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 250 000,00 грн.

Вважаючи спірні вказані вище податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача про визнання протиправними дій, вчинених під час перевірки та оформлення акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014 по внесенню висновків щодо заниження ТОВ «ТЕК «Гермес» податку на додану вартість суд зазначає наступне.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до п. 79.1 ст.79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту та виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом отримано акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 17.07.2014 №1973/26-55-22-08/39177842 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.2014 по 30.06.2014.

У зв'язку із наявністю негативної податкової інформації щодо контрагента позивача, використовуючи інформацію комп'ютерних автоматизованих інформаційних систем ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві: БД ПДС, БД АІС OP, БД АІС «Співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», АС «Податковий блок», відповідачем на адресу позивача направлено запит про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин з ТОВ «Київконсалт».

Оскільки у податкового органу виникли сумніви стосовно факту реальності здійснення операцій, вказані обставини стали підставою для вжиття ДПІ у Голосіївському районі м. Києва заходів для проведення перевірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Київконсалт» та ТОВ «Нафтогаз трейд» за період з 01.06.2014 по 31.07.2014.

Зокрема, у податкового органу, відповідно до положень ст. 78 Податкового кодексу України були підстави для проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що керівник контролюючого органу правомірно видав наказ від 01.10.2014 №2506 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТЕК «Гермес».

В той же час, згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У відповідності до п. 86.4 ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, та реєструється в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків або його законним представникам. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами органу державної податкової служби складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені органом державної податкової служби за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та складання акту за результатами таких перевірок із відображенням в акті висновків прямо передбачено нормами Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій, вчинених під час перевірки та оформлення акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014р. по внесенню висновків щодо заниження ТОВ «ТЕК «Гермес» податку на додану вартість є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції правильно надано оцінку обставинам справи щодо реальності здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «Київконсалт».

Відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Суд також звертає увагу на те, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, відображеної в Інформаційному листі від 01.11.2011 №1936/11/13-11 «Щодо підтвердження даних податкового обліку», документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Так, між ТОВ «ТЕК «Гермес», в особі директора Ткаченка Ігоря Володимировича (Замовник) ТОВ «Київконсалт», в особі директора Чепели Дмитра Юрійовича (Виконавець) укладено договір про надання послуг технологічного супроводу від 28.05.2014 №24/06.

Згідно умов зазначеного договору, виконавець зобов'язується надати, а замовник прийняти та оплатити послуги технологічного супроводу на умовах та в порядку, передбачених договором.

Приймання-передачі наданих послуг здійснюється шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, який готується виконавцем у двох примірниках та разом із рахунком-фактурою надається замовнику для погодження.

Оплата послуг технологічного супроводу здійснюється замовником у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця протягом двадцяти п'яти днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ «Київконсалт» надано послуги з технологічного супроводу ТОВ «ТЕК «Гермес» згідно з платіжними дорученнями, на підставі яких виписано податкові накладні суми, яких включені до податкового кредиту за червень 2014 року (податкова накладна від 03.06.2014 №1002) та липень 2014 року (податкові накладні від 03.06.2014 №1001, 1003, 1004), що відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ за перевіряємий період та даним Єдиного реєстру податкових накладних.

Станом на кінець періоду, що звірявся податковим органом, дебіторська заборгованість по розрахунках з ТОВ «Київконсалт» становить 30 000 000,00 грн. відповідно до бухгалтерського рахунку 3711.

Як убачається з матеріалів справи, податковим органом згідно проведеного аналізу податкової звітності контрагента позивача встановлено, що у ТОВ «Київконсалт» відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток операцій з контрагентами в розумінні ст. 134 та ст.185 Податкового кодексу України, встановлено маніпулювання показниками декларації з ПДВ за червень 2014 року та додатків до неї, місцезнаходження товариства не встановлено.

Зокрема, відповідачем отримано акт від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 17.07.2014 №1973/26-55-22-08/39177842 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.2014 по 30.06.2014.

Згідно з вищезазначеним актом встановлено відсутність реальності вчинення господарських операцій ТОВ «Київконсалт», на момент проведення звірки ТОВ «Київконсалт» ДПІ у Печереькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, встановити фактичне місцезнаходження підприємства та його посадових осіб станом на 17.07.2014 немає можливості.

В той же час, провівши аналіз наданих позивачем первинних документів, суд першої інстанції правильно встановив, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Податковий орган дійшов висновку, з яким погодився суд першої інстанції про те, що господарська діяльність позивача та ТОВ «Київконсалт» є протиправною, а укладений між ними правочин - нікчемний як такий, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином, що є порушенням ст. 234 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені статтею 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Внаслідок протиправних дій з боку ТОВ «ТЕК «Гермес» з метою несплати податків спричинена шкода державному бюджету України, а отже, взаєморозрахунки між позивачем та ТОВ «Київконсалт» здійснено з метою, що суперечить соціально-економічним інтересам держави і суспільства.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції про те, що ДПІ у Голосіївському районі м. Києва доведено, що зміст зазначеної вище угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків, що свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового Кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5 000 000,00 грн. та нарахування штрафних санкції в сумі 1 250 000,00 грн. здійснено відповідачем правомірно, що свідчить про те, що податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2014 винесене відповідачем правомірно, у межах повноважень, наданих відповідачу законодавством України.

Також судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо оцінки позовних вимог про визнання протиправними дій, що виразились у внесенні до АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» коригування показників податкового кредиту ТОВ «ТЕК «Гермес» з податку на додану вартість на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014; зобов'язання поновити в автоматизованій системі «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкової звітності ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842), які були виключені на підставі акту № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.06.2014 по 31.07.2014» та в АІС «Податковий блок» дані податкової звітності ТОВ «Київконсалт» (податковий номер 39177842) шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.06.2014 по 31.07.2014 та додатку № 5 до них; зобов'язання вилучити з АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» інформацію про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕК «Гермес», оформлені актом № 501/1-22-07-36884163 від 21.10.2014; зобов'язання відновити в АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» дані податкової звітності ТОВ «ТЕК «Гермес», шляхом внесення до них даних, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період 01.06.2014 по 31.07.2014.

Співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, що є прямими обов'язками податкового органу.

Внесення чи видалення з АРМ «Аудит» та з АІС «Система автоматичного співставлення податкового кредиту та податкового зобов'язання на рівні ДПА України», АІС «Податковий блок» підсистем «Податковий аудит» та «Аналітична система» відомостей щодо результатів здійснених заходів в даному випадку не порушують права, свободи чи законні інтереси позивача, виходячи з наступних міркувань.

З метою удосконалення адміністрування податку на додану вартість, руйнування схем мінімізації податкових зобов'язань, ліквідації віртуального податкового кредиту з податку на додану вартість, повноти декларування податкових зобов'язань та забезпечення своєчасності відшкодування податку на додану вартість наказом Державної податкової адміністрації України №266 від 18.04.2008р. "Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів" затверджено Методичні рекомендації щодо взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів.

Згідно з п. 2.21 вищевказаних Методичних рекомендацій підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з податку на додану вартість на центральному рівні відображаються в додатку до акта перевірки (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС "Аудит" (підсистема «Податковий аудит»).

Дані усіх актів перевірок без виключень, що здійснювались посадовими особами Державної податкової служби, підлягають фіксації в єдиній системі «Податковий блок» незалежно від їх змісту. Інформація, внесена до інформаційних систем державної податкової служби, не визначає змісту прав та обов'язків платників податків, є службовою інформацією, яка використовується в інформаційно-аналітичних цілях з метою здійснення податкового контролю.

Внесення до інформаційно-аналітичних систем податкової інформації, незалежно від її позитивного чи негативного змісту, перевірка цієї інформації, є обов'язком податкового органу.

Єдина система «Податковий блок» та її підсистеми «Податковий аудит» та «Аналітична система» є програмними продуктами, створеними для внутрішнього використання органами Державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Таким чином, до єдиної системи «Податковий блок» та її підсистеми «Аналітична система» вноситься службова інформація, одержана податковими органами за результатами контролюючих заходів, ця інформація не визначає податкових зобов'язань платників податків, є аналітичною і використовується виключно з метою здійснення податкового контролю, а тому не може порушувати законні права свободи чи інтереси позивача та сама по собі не тягне за собою для позивача жодних зобов'язань.

Окрім того, обов'язком податкового органу є перевірка цієї інформації, тому, в разі непідтвердження факту порушення податкових зобов'язань позивачем, податковий орган здійснює коригування даних у відповідних інформаційних системах, зокрема, в системі «Податковий блок».

Суд вважає, що саме по собі внесення інформації не створює для позивача негативних наслідків, оскільки така інформація носить службовий характер, а отже, дані позовні вимоги є передчасними, оскільки після внесення до інформаційно-аналітичних систем податкової інформації, відповідач здійснює її перевірку, і у разі не підтвердження, вносить відповідні коригування до АІС «Податковий блок».

Окрім того, у суду також відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання поновити в автоматизованій системі показники податкової звітності ТОВ «Київконсалт» шляхом внесення показників, зазначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.06.2014 по 31.07.2014 та додатку № 5 до них, оскільки позивачем не надало суду доказів на підтвердження повноважень для заявлення позовних вимог в інтересах ТОВ «Київконсалт» і представництва інтересів від імені ТОВ «Київконсалт» в суді, що є самостійною підставою відмови в задоволенні позову в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-енергетична компанія «Гермес» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2015року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: О.М. Романчук

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 24.03.2015 року.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Романчук О.М

Шелест С.Б.